УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №274/409/23 Головуючий у 1-й інст. Вдовиченко Т.М. 
Категорія 68 Доповідач Галацевич О. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Галацевич О.М.,                
суддів:                 Григорусь Н.Й., Микитюк О.Ю.,
розглянувши у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , 
на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, ухвалене 21 березня 2023 року суддею Вдовиченко Т.М. у м. Бердичеві, повний текст рішення складено 21 березня 2023 року,
у справі №274/409/23 за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру та способу стягнення аліментів,

в с т а н о в и в :

У січні 2023 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 27 лютого 2023 року (а.с.41-42), просила змінити спосіб стягнення аліментів за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09 серпня 2013 року, які стягуються з ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з твердої грошової суми у розмірі 400 грн щомісячно на частку всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
В обґрунтування позову зазначила, що згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.08.2013 у справі №274/3813/13-ц на її користь з ОСОБА_1 стягуються аліменти на утримання дочки в розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з 27.06.2013 до досягнення дитиною повноліття. У зв`язку зі зростанням цін на продукти та одяг, підвищенням прожиткового рівня на дитину відповідного віку, визначений судовим рішенням спосіб та розмір стягнення аліментів на даний час не забезпечує право дитини на достатній життєвий рівень. Окрім того, їх донька має інвалідність, а саме, вади слуху (встановлено інплант). 
Також зазначила, що на даний час не має постійного місця роботи, лише певні підробітки, а тому коштів, які сплачує відповідач, не вистачає на утримання дитини. У  ОСОБА_1 суттєво змінився матеріальний стан, наразі він є військовослужбовцем, отримує щомісячне грошове забезпечення та має можливість забезпечити гідний рівень життя своїй донці.
Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 березня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено. Змінено спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.08.2013 у цивільній справі №274/3813/13-ц, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дитини. Вирішено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з часу набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також вирішено виконавчий лист №274/3813/13-ц, виданий у цій цивільній справі, відкликати та після закінчення його виконання станом на день набрання законної сили рішенням суду, повернути до суду, що його видав. 
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 , посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення в частині стягнення з нього аліментів на користь  ОСОБА_2  у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та ухвалити нове судове рішення, яким змінити спосіб та розмір стягнення з нього аліментів на користь позивачки на утримання доньки  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 400 грн на 1/6 частку від його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
На його думку, суд, при визначенні розміру аліментів, не врахував істотні обставини, визначені ст. 182 СК України, а саме, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , від якого мають спільну дитину – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Окрім того, дружина на даний час не працює і перебуває на його утриманні.
Вказав, що він не відмовляється від утримання своєї неповнолітньої дочки, проте, визначений судом розмір аліментів призведе до погіршення його матеріального стану.
До апеляційної скарги долучив копії: трудової книжки ОСОБА_5 , повторного свідоцтва про народження дитини, довідку військової частини від 10.04.2023. Зазначив, що вказані докази не міг своєчасно подати до суду першої інстанції, оскільки перебуває на військовій службі в зоні ведення активних бойових дій, а тому, просив причини їх неподання визнати поважними.
Відзив на апеляційну скаргу повернуто ОСОБА_2 ухвалою Житомирського апеляційного суду від 24.05.2023.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
Згідно частини 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Частина друга статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначає, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
Розмір коштів на утримання має відповідати певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності особи. 
Судом першої інстанції встановлено, що за рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 09.08.2013 у справі №274/3813/13-ц  ОСОБА_1  сплачує на користь позивачки аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 400 грн щомісячно, починаючи з 27.06.2013 року і до повноліття дочки (а.с. 8).
Згідно посвідчення серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 має статус дитини-інваліда до 18 років. Позивачка, як законний представник (опікун) дитини-інваліда, отримує соціальну допомогу в розмірі 2019 грн. (а.с.7).
Відповідачем до відзиву на позовну заяву надано копію свідоцтва про шлюб, згідно якого він з 11.03.2022 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 (а.с. 23), та свідоцтво про народження дитини, відповідно до якого батьками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_5 та ОСОБА_7 (а.с. 24).
Також у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що є військовослужбовцем ТрО ЗСУ і отримує щомісячне грошове утримання.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що матеріальне становище платника аліментів покращилось, ОСОБА_1 має постійний заробіток, інших утриманців, окрім дочки ОСОБА_4 , 2011 року народження, не має, а тому, спосіб стягнення та розмір аліментів, які стягуються з  ОСОБА_1  за рішенням суду від 09.08.2013, слід змінити з твердої грошової суми 400 грн на 1/4 частку його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дочкою повноліття. Відхиляючи заперечення відповідача про наявність у нього малолітнього сина ОСОБА_6 , суд послався на те, що на підтвердження вказаних обставин ОСОБА_1 доказів не надав, а з наданої ним копії свідоцтва про народження дитини батьком ОСОБА_8 , 2019 року народження, записаний ОСОБА_7 . Також суд вказав, що відповідач не надав жодних доказів, що стягнення аліментів в розмірі частки його заробітку призведе до погіршення його матеріального стану.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки, вирішуючи спір, суд правильно встановив характер правовідносини між сторонами та норми матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно з`ясував обставини справи,  дослідив надані сторонами, на час ухвалення рішення, докази та надав їм належну оцінку.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 послався на неврахування судом істотних для справи обставин, зокрема, перебування його у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 та наявність у нього другої дитини від цього шлюбу, які знаходяться на його утриманні.
До апеляційної скарги відповідач долучив письмові докази: копію свідоцтва про народження ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якого зазначено ОСОБА_1 та ОСОБА_10 (а.с. 61), копію трудової книжки ОСОБА_10 , відповідно до якої остання звільнилась з роботи за власним бажанням 04.04.2023 (а.с. 60) та копію довідки військової частини НОМЕР_2 від 10.04.2023 №470, згідно якої ОСОБА_1 призваний на військову службу з 26.02.2022 по теперішній час (а.с. 62). 
Неможливість подання до суду першої інстанції зазначених доказів відповідач обґрунтував перебуванням на військовій службі. 
Натомість, посилання ОСОБА_1 на наявність у нього ще однієї дитини не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції та зміни частки стягнутих аліментів з на 1/6, оскільки в даному випадку це суперечитиме інтересам доньки – ОСОБА_4 , яка є дитиною з інвалідністю.
Розмір стягнутих судом аліментів у частці від заробітку (доходу) ОСОБА_1 відповідає певному рівню, достатньому для утримання та забезпечення нормальної життєдіяльності дитини, її гармонійному розвитку та інтересам і не порушує права його іншої дитини. Відповідач не довів суду обставин, які б давали підстави вважати, що зміна розміру та способу стягнення аліментів у визначеній судом частці призведе до погіршення його матеріального стану. Також, дружина відповідача є працездатною, звільнилась з роботи за власним бажанням, а тому посилання на необхідність її утримання є безпідставними.  
Оскаржуване рішення відповідає положенням норм ч.ч. 8, 9 ст.7, ст. 182 СК України, ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, є законним і обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.
Дана справа згідно п. 3 ч.6 ст. 19 ЦПК України є малозначною, а тому, відповідно до п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України, судове рішення у цій справі не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення, а рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 21 березня 2023 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий    Судді