ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

05 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 280/3303/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Прокопчук Т.С. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Кругового О.О.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу   Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року (головуючий суддя: Бойченко Ю.П.) по адміністративній справі № 280/3303/22, розглянутій у спрощеному провадженні
за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 23.05.2022 року звернулася до суду з позовом до відповідача до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  (далі – ГУ ПФУ в Запорізькій  області), в якому просила 
визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови їй в перерахунку та виплаті пенсії за віком із зарахуванням до загального трудового стажу періоду роботи з 04.08.1982 року по 13.10.1995 року;
зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 29.12.2021 року, із зарахуванням до загального трудового стажу періоду роботи з 04.08.1982 року по 13.10.1995 року. 
Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем її прав та інтересів при призначенні пенсії, оскільки вони порушують визначене їй право на належне пенсійне забезпечення.              
У відзиві на позов відповідач просить відмовити в задоволенні позову з підстав неналежного засвідчення спірного трудового стажу в трудовій книжці.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.11.2022 року позовні вимоги задоволено , визнані протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо відмови в перерахунку та виплаті пенсії за віком ОСОБА_1 з 29.12.2021 року, із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 04.08.1983 року по 13.10.1995 року включно, зобов`язано відповідача зарахувати до страхового стажу зазначений період роботи, та здійснити перерахунок та виплату пенсії з 29.12.2021 року. На користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача стягнуті судові витрати в розмірі 992,40 грн.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ в Запорізькій області подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду скасувати з підстав порушення норм матеріального права, та відмовити в задоволенні позову . 
Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надійшов.  
Частиною 1,2 ст. 308 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів  дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 29.12.2021року  перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 року (далі – Закон № 1058-IV). 
14.02.2022   року позивач звернулася до відповідача із заявою про  зарахування до стажу роботи періоду  з 04.08.1983 року по 13.10.1995 року.     
Відповідач листом від 04.04.2022 року відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії через відсутність відповідного запису у трудовій книжці про реорганізацію підприємства.    
Не погодившись з відмовою відповідача здійснити перерахунок пенсії, позивач звернулася до суду з відповідним позовом. 
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову виходячи з наступного. 
Приписами ч. 2 ст. 19, 46  Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; кожен громадянин України має право на соціальний захист, що, крім іншого, включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності. 
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон №1058-ІV.  
Відповідно до ч. 4 ст. 24 Закону  №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно положень ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»,який діяв до прийняття  Закону №1058-ІV, основним документом, що підтверджує стаж роботи, зазначена  трудова книжка. 
Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється КМ України, постановою якого від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).
За приписами п. 1,3  Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка; за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до  Закону №1058-IV, затвердженого  постановою Правління ПФУ №22-1 від 25.11.2005 року, встановлено перелік документів, які додаються до заяви про призначення пенсії за віком, серед яких документи про стаж, що визначені Порядком     №637( зокрема, трудова книжка).
Судом першої інстанції вірно зазначено, що на момент вчинення записів у трудовій книжці позивача за спірний період з 04.08.1983 року по липень 1993 року діяла Інструкція про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затверджена постановою Держкомпраці СРСР №162 від 20.06.1974 року (далі Інструкція №162) , п. 2.3 якої установлено, що всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), проте не пізніше тижневого терміну, а при звільненні у день звільнення і мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Спільним наказом Мінпраці України, Мінюсту України, Мінсоцзахисту України №58 від  29.07.1993 року затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників(далі Інструкція №58), п.2.3 якої відтворюють зміст попередньої Інструкції №162 щодо порядку внесення записів  в трудову книжку із зазначенням, що записи при звільненні або переведенні на іншу роботу повинні провадитись у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства і з посиланням на відповідну статтю, пункт закону, п. 4.1. передбачено, що у разі звільнення працівника всі записи про роботу за час роботи на цьому підприємстві засвідчуються підписом керівника  та печаткою підприємства.
Згідно висновків суду першої інстанції, записи №6, та №7 трудової книжки позивача серія НОМЕР_1 відповідають вимогам Інструкцій №162, №58, та підтверджують , що  04.08.1983 року позивач прийнята на посаду вихователя у дитячий садок №274 (наказ від 29.07.1982 року №456/к), а 13.10.1995 року звільнена за переведенням до Комунарського РайВО (наказ від 16.10.1995 року №531-к).
При цьому виявлено, що перед записом №6  проставлено штамп із назвою роботодавця, яка є нерозбірливою, а запис №7 засвідчено підписом керівника  та печаткою роботодавця відділу кадрів АТ АвтоЗАЗ, яка візуально відрізняється від штампу, що стало підставою для не зарахування відповідачем періоду роботи з 04.08.1983 року по 13.10.1995 року до страхового стажу позивача.
Суд першої інстанції при розгляді справи у відповідності до п.5 ст.242 КАС України застосував правові висновки Верховного Суду по справам № 677/277/17 від 06.02.2018 року, №490/12392/16-а  від 24.05.2018 року по подібним обставинам, та дійшов вірного висновку, що  законодавцем обов`язок ведення трудових книжок покладено на адміністрацію підприємства; на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці; недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення; певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Враховуючи правове регулювання, яке було чинним на час виникнення спірних правовідносин, і сформовану практику Верховного Суду, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про наявність передбачених  законом  правових підстав для зарахування періоду роботи позивача з 04.08.1983 року по 13.10.1995 року до її страхового стажу, та правомірно задовольнив позовні вимоги.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Викладене свідчить, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для скасування судового рішення   відсутні.   
Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу    Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області  -  залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року по адміністративній справі № 280/3303/22 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч.5 ст. 328 КАС України.     

Головуючий - суддя                                                                      Т.С. Прокопчук 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      О.О. Круговий