ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2023 р.	Справа № 591/5479/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання Пукшин Л.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2023 року, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєнко О.О., м. Суми, повний текст складено 20.02.23 року у справі № 591/5479/22
за позовом        ОСОБА_1  
до       Головного управління Національної поліції в Сумській області               
про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Сумській області, в якому згідно з уточненням позовних вимог, просив  суд скасувати постанову від 21.10.2022 р. серія БАД №653107, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн., а справу про адміністративне правопорушення  закрити.   
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2023 у справі № 591/5479/22 в задоволенні позовних вимог відмовлено. 
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції передчасне, необгрунтоване та таке, що суперечить саме собі, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2023 у справі № 591/5479/22 та прийняти постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги позивач зазначає, що у відповідності до постанови серії БАД № 653107 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 4 ст. 126 КУпАП у зв`язку з тим, що рішенням Шишацького районного суду від 04.03.2022 позбавлений права керувати транспортним засобом, при цьому був не пристебнутий ременем безпеки. Однак, рішення Шишацького районного суду від 04.03.2022, яким ОСОБА_1 позбавлено права керувати транспортним засобом, не існує. Вважає, що вина позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, не доведена належними та допустимими доказами, тому рішення суду про відмову в задоволенні адміністративного позову прийняте на основі неналежних доказів, що є порушенням норм КАС України.  
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 21 жовтня 2022 року інспектором ССРПП ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №653107 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень, в зв`язку з тим, що 21.10.2022 року о 13-30 год. с. Боромля, вул. Харківська, водій ОСОБА_1 , здійснював рух на транспортному засобі «ЗАЗ СЕНС» д.н.з НОМЕР_1 , при цьому 04.03.2022 Шишацьким районним судом був позбавлений права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.14 ПДР України, в той же час не був пристебнутий паском безпеки.  
Позивач не погодився з постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД №653107 від 21.10.2022 року, звернувся з позовом до суду.
Відмовивши у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції зробив висновок про те, що  оскаржувана постанова винесена з додержанням вимог КУпАП, а тому є законною і  не підлягає скасуванню.    
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Правила дорожнього руху у відповідності до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктами 1.3 та 1.9. Правил дорожнього руху України, що затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306, встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством. 
Відповідно до підпункту «а» пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно з підпунктом «а» пункту 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в п. 2.1.
У відповідності до ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") та тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Положеннями ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні; чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, чи заподіяно матеріальну шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З матеріалів справи встановлено, що інспектором ССРПП ВП №1 (м. Тростянець) Охтирського РВП ГУНП в Сумській області лейтенантом поліції Кундиус Т.В. відносно ОСОБА_1 було складено постанову від 21.10.2022 р. серія БАД №653107 про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на підставі ч. 4 ст. 126, ч. 5 ст. 121 КУпАП.
Згідно постанови до ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КпАП України, застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 20400,00 грн. з зазначенням, що 21.10.2022 року о 13-30 год. с. Боромля, вул. Харківська, водій   ОСОБА_1 , здійснював рух на транспортному засобі «ЗАЗ СЕНС» д.н.з НОМЕР_1 , при цьому 04.03.2022 Шишацьким районним судом був позбавлений права керування транспортним засобом, чим порушив п. 2.14 ПДР України, в той час не був пристібнутий паском безпеки.
Колегія суддів встановила, що постановою Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 04.03.2022 р. у справі № 739/221/22 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вказана постанова набрала законної сили 15.03.2022 року (а.с. 82-83).
Відповідно до ст. 317 та ст. 317-1 КУпАП особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Постанова про позбавлення права керування транспортними засобами виконується посадовими особами органів Національної поліції.
Для притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП обов`язковою умовою є наявність постанови суду, яка набрала законної сили, про позбавлення особи права на керування транспортними засобами.
Таким чином колегія суддів вважає, що 21.10.2022 року позивач не мав права керування транспортними засобами, оскільки постановою Новгород - Сіверського районного суду Чернігівської області від 04.03.2022 р. позивача позбавили права керування транспортним засобом на один рік. З наведеного встановлено, що дії позивача мають склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КпАП України.
Довід апеляційної скарги про те, що в постанові від 21.10.2022 р. серія БАД №653107 вказано рішення Шишацького районного суду від 04.03.2022, якого не існує, колегія суддів не приймає, оскільки зазначення у оскаржуваній постанові неправильного найменування суду, рішенням якого позивача позбавлено права керування транспортним засобом, не може бути підставою для скасування постанови, та не спростовує факт позбавлення права керування транспортним засобом позивача і правомірність внесення відомостей про це до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України. 
Також, колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції знехтував положення ч. 2 ст. 77 КАС України, зазначивши у своєму рішенні, що позивачем не надано жодних доказів, що спростовують факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, тобто переклав обов`язок доказування з відповідача на позивача, та зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу
У постанові Верховного Суду від 14.03.2018 р. у справі № 760/2846/17 зазначено, що обов`язок доказування в адміністративному судочинстві розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.
Проте, в даному випадку позивачем не надано суду доказів на спростування обставин, що викладені в постанові відповідача, а також доказів відсутності факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.
Також, колегія суддів не приймає довід апеляційної скарги, що відповідач не надав жодного доказу, який би підтвердив факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом, оскільки при розгляді справи в суді першої інстанції позивач не заперечував факту керування транспортним засобом під час перевірки його на блок посту. Крім того, позивач в позовній заяві підтвердив факт керування ним 21.10.2022 року транспортним засобом «ЗАЗ СЕНС» д.н.з НОМЕР_1 .   
Посилання позивача на постанову Чернігівського апеляційного суду від 28.03.2023 року, якою скасовано постанову Новгород-Сіверського районного суду від 04.03.2023 р., як на підставу скасування постанови від 21.10.2022 р. серія БАД №653107 про притягнення до адміністративної відповідальності, колегія суддів не приймає, оскільки позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності 21.10.2022 року. На час притягнення позивача до адміністративної відповідальності він був позбавлений права керування транспортним засобом, через що колегія суддів підтверджує висновок суду першої інстанції про правомірність постанови від 21.10.2022 р. серія БАД №653107, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП. 
Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справ
Враховуючи викладене, колегія суддів, зазначає, що постанова від 21.10.2022 р. серія БАД №653107 є законною та обґрунтованою, прийнятою на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законодавством України, з урахуванням усіх обставин, що мають значення для справи, а отже судом першої інстанції правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, тому підстави для скасування рішення суду відсутні.
Згідно п.1 ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті постанови Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2023 у справі № 591/5479/22 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20.02.2023 року по справі № 591/5479/22  залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва	
Судді	   	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко