УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/19645/14-ц Головуючий у 1-й інст. Чішман Л. М. 
Категорія 27 Доповідач Талько О. Б. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді:         Талько О.Б., 
суддів:                         Коломієць О.С., Шевчук А.М.,
за участю секретаря    Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу № 295/19645/14-ц за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Стахова Андрія Олексійовича, на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 січня 2023 року, постановлену під головуванням судді Чішман Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року представник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 4 березня 2015 року стягнуто із ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь АТ КБ « ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2134451 грн. 30 коп. На підставі цього рішення Богунським районним судом м. Житомира 25 квітня 2015 року видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні у Богунському відділі державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Хмельницький).
Також зазначає, що вказана заборгованість стягнута за кредитним договором, укладеним між АТ КБ « ПриватБанк» та ФОП ОСОБА_2 23 листопада 2006 року. ОСОБА_1 є поручителем за цими кредитними зобов`язаннями згідно з договором поруки, укладеним 23 листопада 2006 року між ним та банком.
Однак, на час розгляду справи про стягнення вказаної заборгованості порука була припиненою, а сума заборгованості значно меншою, ніж зазначено у позові та яка була стягнута в судовому порядку.
Вказані обставини свідчать про наявність підстав для застосування положень частини другої статті 432 ЦПК України.
Враховуючи вищезазначене, просив визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий лист, виданий Богунським районним судом м. Житомира 24 квітня 2015 року у справі №295/19645/14-ц на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 4 березня 2015 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ « ПриватБанк» заборгованості за кредитним договором №VL 07-v від 23 листопада 2006 року в розмірі 2134451 грн. 30 коп.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 16 січня 2023 року відмовлено у задоволенні заяви.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу та постановити нове судове рішення,- про задоволення заяви.
На обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що під час розгляду справи про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором суду не була відома та обставина, що 10 червня 2009 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до Черняхівського районного суду Житомирської області із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок дострокового погашення заборгованості ФОП ОСОБА_2 за кредитним договором №VL 07-v від 23 листопада 2006 року. Рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 11 березня 2010 року позов задоволено. 
Кінцевий термін повернення кредиту визначений сторонами 21 листопада 2011 року. Однак, після пред`явлення банком позову про звернення стягнення на іпотечне майно, строк дії договору був змінений. Оскільки банк протягом шести місяців з дня настання строку повернення кредиту не пред`явив вимоги до поручителя, порука припинилася.
Вважає, що за умови припинення поруки як правовідношення внаслідок односторонньої зміни зобов`язання кредитором та непред`явлення у визначений законом строк позовної вимоги до поручителя, винесення рішення про стягнення коштів з поручителя не відповідає вимогам закону, адже відбувається за фактично припиненим правовідношенням з підстав, прямо передбачених законом. 
Стверджує, що припинення поруки має наслідком визнання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 боргу таким, що не підлягає виконанню.
Звертає увагу суду на те, що перелік підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, який передбачений статтею 432 ЦПК України, не є виключним, оскільки передбачає також й інші підстави для прийняття такого рішення, ніж прямо зазначені у цій нормі. Зазначення у цій статті про можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню з інших причин вказує на те, що законодавцем враховано широкий спектр цивільно-правових відносин та передбачено, що з урахуванням цього в цивільному праві можуть мати місце абсолютно різні причини, з якими пов`язується відсутність обов`язку боржника, який раніше був встановлений рішенням суду, що набрало законної сили.
У спірних правовідносинах відсутність обов`язку боржника пов`язується з прямо передбаченим матеріальним законом порядком припинення поруки як правовідношення, а відтак і обов`язку боржника, який виник з такої поруки.
Також вказує на відсутність іншого способу захисту та можливості в інший спосіб досягнути бажаного правового результату.
В судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу.
Представник АТ КБ " ПриватБанк" не визнала доводи, викладені в апеляційній скарзі.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які з`явились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.
В судовому засіданні встановлено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 4 березня 2015 року стягнуто в солідарному порядку з ПП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь АК КБ " ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором №VL 07-v від 23 листопада 2006 року у розмірі 2134451 грн. 30 коп., яка виникла станом на 4 листопада 2014 року та складається з: 683200 грн. - заборгованості за кредитом; 768804 грн. 96 коп.- заборгованості за відсотками; 662446 грн. 34 коп.- заборгованості зі сплати комісійних нарахувань; 20000 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язання.
На підставі даного рішення 24 квітня 2015 року Богунським районним судом м. Житомира видано виконавчий лист №295/19645/14-ц.
Постановою старшого державного виконавця Богунського відділу державної виконавчої служби Житомирського управління юстиції від 26 травня 2015 року відкрито виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого листа.
В судовому засіданні також встановлено, що заочним рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 11 березня 2010 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №VL 07-v від 23 жовтня 2006 року в розмірі 463709 грн. 19 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - будівлю комори загальною площею 596,5 кв.м., яка розташована в АДРЕСА_1 , яка є предметом договору іпотеки від 27 листопада 2006 року № VL 07-VL, укладеним між ЗАТ КБ " ПриватБанк" та ОСОБА_3 , шляхом продажу вказаної комори ЗАТ КБ " ПриватБанк" з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким іншим способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру права власності, а також з наданням ЗАТ КБ " ПриватБанк" всіх повноважень для здійснення дій, необхідних для вчинення даної угоди купівлі-продажу предмета іпотеки.
Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Богунського районного суду м. Житомира від 4 березня 2015 року ухвалене на підставі доказів, наявних в матеріалах справи. Зазначене судове рішення набрало законної сили та не скасоване у встановленому законом порядку, виконавчий лист виданий у відповідності до змісту резолютивної частини рішення.
Суд також зауважив, що доводи представника заявника про необізнаність ОСОБА_1 та суду про те, що на момент розгляду справи у 2015 році порука за кредитним договором була припиненою, не можуть бути підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, оскільки фактично зводяться до оскарження рішення.
Колегія суддів погоджується з таким висновком.
       Частиною 2 статті 432 ЦПК України передбачено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.
Отже, закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, проте є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.
Законодавець не дав чіткого визначення «інших причин» для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.
У судовій практиці наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.
Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.
Процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили ( крім тих, що підлягають негайному виконанню); помилкова видача виконавчого листа за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; видача виконавчого листа на підставі рішення, яке в подальшому було скасоване; помилкової видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.
Такі висновки міститься у постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №520/1466/14-ц та від 16 вересня 2020 року у справі №308/6024/14.
У зазначеній категорії справ саме на суд покладено обов`язок встановити, з яких підстав може бути визнано виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, з урахуванням права стягувача на повне виконання рішення суду та права боржника на захист від подвійного стягнення. Суд повинен вирішувати ці питання з урахуванням певних обставин справи, дотримуючись балансу інтересів обох сторін виконавчого провадження.
Отже, закон не передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом.
Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, полягає, насамперед, у встановленні обставин і фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 24 червня 2020 року у справі 520/1466/14-ц, від 9 вересня 2021 року у справі №824/67/20, від 9 червня 2022 року у справі №2-118/2001.
Як свідчать матеріали справи, рішення Богунського районного суду м. Житомира від 4 березня 2015 року про стягнення в солідарному порядку з боржника та поручителя на користь АТ КБ " ПриватБанк" заборгованості за вказаним кредитним договором, набрало законної сили. При цьому, питання щодо чинності поруки чи її припинення входило до предмета доказування в межах даного судового розгляду. За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення боргу в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . На підставі вказаного рішення видано виконавчий лист, який перебуває на примусовому виконанні.
Зміст заяви ОСОБА_1 свідчить про те, що він фактично не погоджується з рішенням суду про стягнення з нього заборгованості за цим кредитним договором, адже вказує на відсутність у нього обов`язку нести солідарну з боржником відповідальність перед АТ КБ " ПриватБанк" внаслідок припинення поруки. Однак, вказана ним підстава не свідчить про можливість застосування положень частини другої статті 432 ЦПК України за наявності чинного рішення Богунського районного суду м. Житомира від 4 березня 2015 року.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви.
Доводи апеляційної скарги є безпідставними та не спростовують висновків суду.

Керуючись ст. ст. 259,268,367,368, 374,375,381-384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Стахова Андрія Олексійовича, залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 16 січня 2023 року, - без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча Судді: