16.05.23
33/812/143/23
Справа № 489/1934/22
Провадження № 33/812/143/23 
ПОСТАНОВА
Іменем України
16 травня 2023 року                                                        м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі:
головуючого – судді Коломієць В.В.
із секретарем судового засідання Колосовою О.М.,
за участю: особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , його захисника адвоката Бараненка Д.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , подану захисником – адвокатом Бараненко Дмитром Володимировичем, на постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2023 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік, 
У С Т А Н О В И В :
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення від 28 червня 2022 року серії ААБ №325639 28 червня 2022 року о 16:40 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102 в м. Миколаєві, Інгульський район, по вул. Погранична,165, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому законодавством порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Не погодившись із зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1  - адвокат Бараненко Д.В. – подав апеляційну скаргу, в якій просив провадження у справі закрити за відсутністю в діях ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги зазначав, що в матеріалах справи відсутні докази керування ОСОБА_1 транспортним засобом та з наданого відеозапису неможливо встановити, що наявна на ньому особа є саме ОСОБА_1 . Крім того, ані у протоколі, ані в інших наданих суду матеріалах не зазначено яке саме порушення Правил дорожнього руху допустив ОСОБА_1 , за що був зупинений працівниками поліції, тоді як зупинка водія поліцією без порушення ПДР України не є законною. До того ж факт зупинки автомобіля працівниками поліції не задокументовано, з чого вбачається, що ОСОБА_1 транспортним засобом не керував. Крім того безпосередньо працівники поліції запропонували ОСОБА_1 відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, жодних дій щодо надання водію можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги не вжито. 
В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та його захисник - адвокат Бараненко Д.В. – підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги.
Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, заслухавши пояснення особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, та його захисника, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із таких підстав.
Згідно ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху України передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
У пункті 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пунктом 2.9-а Правил дорожнього руху України передбачено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до вимог пункту 2.5 Правил дорожнього руху України водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 
Невиконання вказаних вимог утворюють склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Так, відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 130 КУпАП адміністративна відповідальність настає не тільки у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а так само, і за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
З оскаржуваної постанови вбачається, що обставини вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, судом першої інстанції встановлені правильно, такі висновки ґрунтуються на доказах, які досліджені під час судового розгляду.
Винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, в повному обсязі підтверджена.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААБ №325639 від 28 червня 2022 року вбачається, що 28 червня 2022 року о 16:40 год ОСОБА_1 керував транспортним засобом ЗАЗ 1102 в м. Миколаєві, Інгульський район по вул. Погранична,165, з явними ознаками наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння у встановленому закононодавством порядку відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Вказаний протокол підписаний ОСОБА_1 без зауважень.
В доданих до протоколу письмових поясненнях ОСОБА_1 зазначив, що він керував транспортним засобом Таврія НОМЕР_1 та його зупинили працівники поліції, з їх слів виявили ознаки наркотичного сп`яніння. Від медичного огляду відмовляється у зв`язку з тим що поспішає на роботу і невпевненості в собі.
Відеозйомкою, проведеною працівниками поліції на нагрудну бодікамеру 474080, підтверджується, що працівники поліції під час спілкування з водієм ОСОБА_1 , встановивши у нього ознаки наркотичного сп`яніння, пропонували пройти огляд на стан сп`яніння в медичному закладі, від чого ОСОБА_1 відмовився (що зафіксовано на відео на 17год 07хв 41сек). 
Отже, дані протоколу про адміністративне правопорушення та зафіксовані відеозйомкою обставини узгоджуються з фактичними обставинами, встановленими судом, а саме, відмови  ОСОБА_1 пройти медичний огляд на стан наркотичного сп`яніння.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сукупність присутніх в матеріалах справи та досліджених судом доказів свідчить про наявність у діях  ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП, оскільки ними доведено порушення  ОСОБА_1 вимоги п. 2.5 Правил дорожнього руху щодо обов`язку водія на вимогу працівника поліції пройти у встановленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Доводи апеляційної скарги про те, що в матеріалах справи відсутні докази керування  ОСОБА_1  транспортним засобом та що з відеозапису неможливо встановити, що на ньому саме  ОСОБА_1  спростовуються дослідженими у справі доказами, зокрема змістом протоколу про адміністративне правопорушення, письмовими поясненнями самого ОСОБА_1 , в яких він зазначив, що керував транспортним засобом Таврія НОМЕР_1 та був зупинений працівниками поліції (а.с. , 3), а також відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, з якого вбачається, як ОСОБА_1 в розмові з поліцейським погоджується, що його зупинили працівники поліції по вул. Пограничній, 165 в м. Миколаєві, о 17:06:18 особисто записує своє прізвище та ініціали в письмових поясненнях, 17:06:50 на питання поліцейського в тебе є паспорт, ОСОБА_1 відповідає так, після чого дістає ID-карту (відео файл: Video ID: № НОМЕР_2 ).
В судовому засіданні у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердив, що протокол підписано ним особисто, а письмові пояснення написані власноруч.
Викладені обставини переконливо доводять той факт, що під час зупинки 28 червня 2022 року працівниками поліції автомобіля ЗАЗ 1102, ним керував саме ОСОБА_1 .
За таких обставин, посилання апеляційної скарги на відсутність в матеріалах справи відеодоказів того, що  ОСОБА_1 керував автомобілем, не свідчить про недоведеність цього іншими доказами.
Посилання ОСОБА_1 на те, що під час складання адміністративних матеріалів він розгубився та надавав пояснення під психологічним тиском з боку працівників поліції, і що саме працівники поліції запропонували йому відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки такі обставини відеозаписом не підтверджуються, відомостей щодо звернення ОСОБА_1 зі скаргами на дії поліцейських суду не було надано і апелянт на це не посилався.
Не знайшли свого підтвердження доводи захисника Бараненка Д.В. про те, що працівниками поліції при складанні відносно  ОСОБА_1  адміністративного протоколу не було роз`яснено останньому право на правову допомогу, оскільки з відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачається, що під час складання протоколу про адміністративне правопорушення працівниками поліції роз`яснювалися  ОСОБА_1  його права,  передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП, у тому числі і право на користування юридичною допомогою адвоката.
Що стосується посилань апеляційної скарги про незаконність зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 , без порушення ним ПДР України, то вони не можуть бути прийняті до уваги, оскільки правомірність дій поліцейських щодо зупинки транспортного засобу не знаходиться у причинному зв`язку з обов`язком водія транспортного засобу пройти установлений законом огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
На переконання апеляційного суду надані докази на підтвердження винуватості ОСОБА_1 є належними, допустимими і достовірними, оскільки отримані з передбачених законом джерел, у передбачений законом спосіб, зафіксовані у належній процесуальній формі, узгоджуються між собою як в цілому, так і в деталях, та доповнюють один одного.
Досліджені та перевірені судом обставини, які поза розумним сумнівом свідчать про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП, та узгоджуються із стандартом доказування поза розумним сумнівом (рішення від 18 січня 1978 року у справі Ірландія проти Сполученого Королівства (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про наявність в діях водія ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 ч.1 КУпАП, за обставин, викладених в оскаржуваній постанові, а тому немає підстав для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
У рішенні по справі О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства (O'Halloran and Francis v. The United Kingdom ) [GC] no. 15809/02 і 25624/02ECHR від 29 червня 2007 року, постановлено, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
ОСОБА_1 реалізував своє право володіти та керувати автомобілем, тим самим погодився нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі згідно встановлених норм закону держави Україна.
Зважаючи на викладене, з урахуванням положень ст. 33 КУпАП, ОСОБА_1 обґрунтовано притягнуто до відповідальності та в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
За такого прийняте судом першої інстанції рішення є законним та обґрунтованим, а тому не підлягає скасуванню.
Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП суд,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану його захисником – адвокатом Бараненком Дмитром Володимировичем - залишити без задоволення.
Постанову судді Ленінського районного суду м. Миколаєва від 09 лютого 2023 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Миколаївського
апеляційного суду В.В. Коломієць