УХВАЛА

08 червня 2023 року 
м. Київ
справа №522/22796/15-а
адміністративне провадження №К/9901/41817/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Єзерова А.А., Шарапи В.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження заяви ОСОБА_1 про внесення виправлень до постанови Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 522/22796/15-а за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради про визнання дій незаконними та дискримінаційними,
У С Т А Н О В И В:
У листопаді 2015 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 або позивачка) звернулася до суду з позовом до Одеської міської ради (далі - відповідач), в якому просила визнати незаконними дії відповідача щодо нерозгляду її чотирьох клопотань про надання безоплатно у власність земельної ділянки, а також щодо невиконання Одеською міською радою рішень Приморського районного суду м. Одеси. Крім того, позивач також просила визнати дії Одеської міської ради дискримінаційними у зв`язку із нерозглядом її клопотань.
Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2016, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018, у задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Верховний Суд постановою від 30.09.2020 скасував постанову Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2016 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018 в частині відмови у задоволенні позову про визнання незаконними дій Одеської міської ради щодо нерозгляду клопотань ОСОБА_1 про надання безоплатно у власність земельної ділянки від 01.11.2010 та від 18.05.2011 і у цій частині постановив нове рішення про часткове задоволення позову:
визнав протиправною бездіяльність Одеської міської ради щодо неналежного розгляду клопотань ОСОБА_1 від 01.11.2010 і від 18.05.2011;
зобов`язав Одеську міську раду розглянути на пленарному засіданні сесії, подані ОСОБА_1 від 01.11.2010 і від 18.05.2011 клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - в строки, порядку та у спосіб передбачений Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Земельним кодексом України, з прийняттям відповідного рішення за результатами такого розгляду, з урахуванням висновків суду, викладених у цій постанові.
В задоволенні решти позовних вимог в цій частині відмовив.
В решті постанову Приморського районного суду м. Одеси від 23.12.2016 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 08.02.2018 у справі №522/22796/15-а залишив без змін.
06.11.2020 та 09.11.2020 засобами електронного зв`язку від позивачки надійшли заяви про виправлення описки в постанові Верховного Суду від 30.09.2020. В обґрунтування необхідності виправлення описки, заявниця послалася на те, що не зверталася до відповідача із клопотаннями про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, а просила передати їй у власність бажану земельну ділянку. За таких обставин, заявниця вважає, що Суд обираючи спосіб захисту порушених прав припустився помилки, зазначивши про необхідність розглянути міськрадою на пленарному засіданні сесії, подані ОСОБА_1 від 01.11.2010 і від 18.05.2011 клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність бажаної земельної ділянки.
На численні запити про витребування цієї справи для розгляду питання в порядку статті 253 КАС України, справа надійшла до касаційного суду.
За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначений новий склад суду: головуючий суддя - Чиркін С.М., судді - Єзеров А.А., Шарапа В.М.
Ухвалою Верховного Суду від 08.06.2023 заяви про виправлення описки призначено до розгляду в порядку письмового провадження.
Розглянувши зазначені заяви ОСОБА_1 , колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до частини першої статті 253 КАС України суд, який постановив судове рішення, може з власної ініціативи або за заявою учасника справи чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.
Положення вказаної статті передбачають можливість після ухвалення судового рішення у справі усунути в ньому помилки технічного (неюридичного) характеру - описки та очевидні арифметичні помилки.
Виходячи із системного аналізу приписів КАС України описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Опискою слід вважати помилку, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, які мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.
Виправленню підлягають лише ті описки, що мають істотний характер. До таких належать: написання прізвищ та імен, адрес, зазначення дат і строків, зокрема, у резолютивній частині судового рішення, оскільки будь-яка описка має істотне значення і може ускладнити виконання рішення. Таким чином, описка трактується як явна неточність або незрозуміле формулювання.
Отже, описка у розумінні статті 253 КАС України - це випадкова помилка у рішенні, допущена при його викладенні. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених в судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номера і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо), або виправляє помилки, які мають технічний характер (тобто виникли при виготовленні тексту судового рішення). Отже, виправлення допущених у судовому рішенні, зокрема ухвалі, описок, арифметичних чи технічних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть ухваленого судом рішення.
Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі № 800/520/16 (провадження № 11-684сап18) та постанові Верховного Суду від 03.12.2020 у справі № 804/5600/16.
Наведені позивачкою доводи свідчать про її незгоду із обраним касаційним судом способом захисту порушених прав та не свідчать про наявність у вказаному судовому рішенні описок, виправлення яких може бути здійснено в порядку, передбаченому статтею 253 КАС України.
Колегія суддів зазначає, що за нормативним регулюванням, чинним на момент виникнення спірних правовідносин, передумовою для передачі земельної ділянки у власність зацікавленій особі передує звернення із клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, за результатами розгляду якого органи, визначені у статті 118 ЗК України, приймають одне з відповідних рішень (про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення бажаної земельної ділянки у власність або вмотивовану відмову у його наданні.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу судів, що відповідно до принципу jura novit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм. Такі висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2019 у справі № 265/6582/16-ц, від 12.06.2019 у справі № 487/10128/14-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц.
У пункті 7.43 постанови від 25.06.2019 у справі № 924/1473/15 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суд, з`ясувавши у розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу в обґрунтування своїх вимог або заперечень послалися не на ті норми, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує у прийнятті рішення саме такі норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.
Отже касаційним судом у відповідності до вимог законодавства захищені права позивачки.
За таких обставин, оскільки зазначені позивачем доводи не свідчать про наявність у вказаному судовому рішенні описок, виправлення яких може бути здійснено в порядку, передбаченому статтею 253 КАС України, у задоволенні заяв про виправлення описок необхідно відмовити.
Керуючись статтями 243, 253, 359 КАС України, Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у задоволенні заяв ОСОБА_1 про виправлення описки у постанові Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 522/22796/15-а.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.
Суддя - доповідач:                                                                                 С. М. Чиркін
Судді:                                                                                                    А. А. Єзеров
                                                                                                    В. М. Шарапа