ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 204/457/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Суховарова А.В., Головко О.В.,     
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області на додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2023 (суддя Черкез Д.Л.) в адміністративній справі за позовом   ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Поліцейський відділу реагування патрульної поліції Покровського районного управління поліції ГУНП в Донецькій області Мурий Сергій Петрович про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення,- 
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.02.2023 року у справі №204/457/23 (провадження №2-а/204/29/23) позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа – ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задоволено. Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ № 859868 від 03 січня 2023 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00 грн. скасовано. Провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 126 КУпАП закрито. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 судовий збір у розмірі 536,80 грн. 
Додатковим рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2023 року заяву представника позивача  ОСОБА_1   – Майорова С.В. про ухвалення додаткового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа – ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення задоволено частково. Ухвалено по справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Донецькій області, третя особа – ОСОБА_2 про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення додаткове рішення. Стягнуто з Головного управління Національної поліції в Донецькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн. В іншій частині вимог заяви відмовлено.
Не погодившись з додатковим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати додаткове рішення та відмовити позивачу у задоволені заяви про стягнення витрат на правничу професійну допомогу. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що докази на підтвердження витрат на правничу допомогу подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. В даному випадку, позивачем відповідна заява не подавалася. При цьому, ОСОБА_1 заявив про намір стягнути на його користь витрати на правничу допомогу у відповіді на відзив, що не передбачено приписами КАС України. Також докази на підтвердження витрат на правничу допомогу в супереч ч.7 ст.139 КАС України надані суду лише у день прийняття рішення по справі. Несвоєчасне подання позивачем доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу позбавили відповідача можливості подати заперечення щодо обґрунтованості та співмірності вказаних витрат. При цьому, суд першої інстанції залишив поза увагою факт не надання позивачем акта про надання правової допомоги, що передбачено договором про надання правової допомоги, що в свою чергу ставить під сумнів домовленості сторін договору про надання правової допомоги щодо розміру адвокатського гонорару. Зазначено, що в акті виконаних робіт до договору про надання правової допомоги відображено не чітку інформацію, що позбавляє можливості встановити кількість годин, витрачених адвокатом на відповідні роботи та суму за їх виконання. Також відповідач зазначає про неспівмірність стягнутих витрат на правничу допомогу. 
Перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду, доводи апеляційної скарги та відзиву, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що правничу допомогу позивачу надавав адвокат Майоров Сергій Володимирович на підставі договору № 4 про надання правової допомоги від 04 січня 2023 року.
У пунктах 4.1, 4.2 вказаного договору сторонами було обумовлено, що розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої п. 2.1.1 – п. 2.1.4, п. 2.1.7 – п. 2.1.9 цього договору встановлюється в розмірі, що визначається за домовленістю сторін. 
Розмір гонорару за надання правової допомоги, передбаченої п. 2.1.5, п. 2.1.6 цього договору у справах (спорах), що мають майновий характер, в разі відшкодування матеріальної шкоди, встановлюється в розмірі 5% від суми позову, або з розрахунку 250,00 грн. за годину праці адвоката.
Колегія суддів зазначає, що позов поданий від імені позивача саме адвокатом Майоровим Сергієм Володимировичем. 
В матеріалах справи містяться документи на підтвердження повноважень Майорова Сергія Володимировича як адвоката та представника позивача, а саме: свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія ДН №4733 та ордер на надання правничої (правової) допомоги серія АН №1105326.
Вищенаведене, на думку колегії суддів, підтверджує факт надання адвокатом  Майоровим Сергієм Володимировичем позивачу правової допомоги на підставі договору № 4 від 04 січня 2023 року.
На підтвердження суми витрат на правничу допомогу до суду надано акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги, в якому, зокрема, зазначено, що роботи з надання правової допомоги виконані в повному обсязі, вартість наданих послуг становить 5 000,00 грн., перелік наданих юридичних послуг: підготовка та подання позовної заяви, підготовка та подання запитів щодо повернення транспортного засобу та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (дата надання послуги 04.01.2023 року, 4 години – 1 000,00 грн., дата надання послуги 13.01.2023 року, 6 годин – 1 500,00 грн.); аналіз відзиву на позовну заяву та підготовка і подання відповіді на відзив з додатками (дата надання послуги 15 лютого 2023 року, 2 години – 500,00 грн., дата надання послуги 15 лютого 2023 року, 6 годин – 1 500,00 грн.); участь у судових засіданнях та робота з документами (2 години – 500,00 грн.).
Сума 5000,00грн. була сплачена позивачем, що підтверджується копією  квитанції до прибуткового  касового ордера №4 від 15.02.2023 року.  
Відповідно до частини першої  статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України  при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього  Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Так, частиною 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України  до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини другої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
За змістом частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до частини четвертої  статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини сьомої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України  обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Аналіз наведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015р. у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006р. у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004р. у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються належними доказами, а саме: договором № 4 від 04 січня 2023 року, квитанцією до прибуткового касового ордера №4 від 15.02.2023 року, актом виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 4 від 04 січня 2023 року. 
Стосовно доводів відповідача про не надання позивачем акту про надання правової допомоги, що передбачено договором про надання правової допомоги, що в свою чергу ставить під сумнів домовленості сторін договору про надання правової допомоги щодо розміру адвокатського гонорару, колегія суддів зазначає, що наявність інших документів (договору № 4 від 04 січня 2023 року, квитанція до прибуткового  касового ордера №4 від 15.02.2023 року, акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 4 від 04 січня 2023 року) у своїй сукупності підтверджують факт надання правової допомоги та домовленості сторін щодо оплати за такі послуги. 
Щодо доводів скаржника, що в акті виконаних робіт до договору про надання правової допомоги відображено не чітку інформацію, що позбавляє можливості встановити кількість годин, витрачених адвокатом на відповідні роботи та суму за їх виконання, колегія суддів зазначає наступне.
Так, в матеріалах справи наявний  акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 15.02.2023.
Колегія суддів зазначає, що у вказаному акті наявна інформація: 
- вид послуг;
- дата надання послуги;
- час, витрачений виконавцем;
- вартість послуг.
Таким чином, в акті зазначену всю необхідну інформацію, яка надає змогу виокремити конкретну юридичну послугу, із наданням оцінки останньої щодо витраченого часу та її вартості.
Отже факт надання правничої допомоги позивачу підтверджується належними доказами. 
Надаючи оцінку доводам відповідача, що позивачем в порушення статті 139 КАС України заявлено намір про відшкодування витрат на правничу допомогу не в заяві, а у відповіді на відзив та порушення позивачем строку на подання документів на підтвердження витрат на правничу допомогу, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Так, колегія суддів зазначає, що вказаною статтею передбачено саме обов`язок сторін своєчасно заявити про свій намір щодо відшкодування витрат на правничу допомогу та подати докази на підтвердження таких витрат, а тому вирішення такого питання може бути заявлено стороною у позові, у відзиві на позов, у відповіді на відзив або у окремій заяві. 
В даному випадку позивач заявив про свій намір про відшкодування витрат на правничу допомогу та надав докази на підтвердження таких витрат до винесення рішення по суті, тобто до судових дебатів та не пізніше п`яти днів після ухвалення рішення суду,  а відтак позивачем не порушено процесуальні строки, встановлені ч. 7 ст. 139 КАС України.
Стосовно суми витрат на правничу допомогу, з якою не погоджується відповідача, колегія суддів зазначає, що в матеріалах справи наявні належні докази на підтвердження витрат на правничу допомогу. При цьому, судом першої інстанції надано оцінку таким доказам, проаналізовано обсяг наданих правничих послуг, та за результатами цього зменшено розмір витрат на правничу допомогу, яку первісно заявляв позивач.
Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що сума правничої допомоги у розмірі 3000,00грн., яка була визначена судом першої інстанції при ухваленні додаткового рішення, є співмірною складності справи та обґрунтованою. 
Водночас, колегією суддів встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження повідомлення відповідача щодо розгляду питання про ухвалення додаткового рішення у справі. 
Так, в матеріалах справи наявне лише повідомлення про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення призначеного на 09.03.2023 року о 13:45 год., проте доказів отримання відповідачем такого повідомлення відсутні. 
Також відсутні докази повідомлення відповідача будь-яким іншим засобом зв`язку (телефоном, електронною поштою)
Відповідно до частини 1 статті 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.  
Учасники справи мають право, зокрема:
1) ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень;
2) подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам;
3) подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
В даному випадку неповідомлення відповідача про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення, позбавило останнього можливості реалізувати свої процесуальні права, зокрема, право на подання відзиву щодо заяви позивача про ухвалення додаткового рішення. 
За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права в частині повідомлення сторони по справі (відповідача) про розгляд питання про ухвалення додаткового рішення. 
За приписами пункту 3 частини 3 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення суду, якщо справу розглянуто адміністративним судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.
Оскільки, як встановлено судом апеляційної інстанції, судом першої інстанції при розгляді справи порушені норми процесуального права та заявник апеляційної скарги обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою, що відповідно до приписів статті 317 КАС України є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції із прийняттям нового судового рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Донецькій області задовольнити частково. 
Додаткове рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09.03.2023 року скасувати.
Ухвалити нове судове рішення. 
Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Донецькій області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров 

                               суддя                                                                      О.В. Головко