Ухвала
 
13 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 760/27368/21
провадження № 61-3302ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, 
встановив:
08 березня 2023 року до Верховного Суду подана касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року у вказаній справі.   
Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2023 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків. ОСОБА_1 необхідно було надати суду нову редакцію касаційної скарги із зазначенням конкретного (конкретних) пункту (пунктів) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав), а також надати докази сплати судового збору за подання касаційної скарги у розмірі 200 % ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви з урахуванням вартості майна (квартири), визнати право особистої приватної власності на яке просила позивач. 
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 22 березня 2023 року подано касаційну скаргу в новій редакції із зазначенням конкретних пунктів частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі яких подається касаційна скарга та обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цих підстав.
У новій редакції касаційної скарги зазначено, що заявником було додано до скарги квитанцію про сплату судового збору у розмірі 13 620, 00 грн, який був розрахований, виходячи з розміру судового збору, сплаченого позивачем при зверненні з позовною заявою до суду першої інстанції.
Проте суд звертає увагу заявника на те, що відповідно до вимог підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» розрахунок розміру судового збору за подання касаційної скарги слід було здійснювати, виходячи зі ставки, яка підлягала сплаті при поданні позовної заяви, а не з тієї суми, яка фактично була сплачена позивачем. 
Указаного ОСОБА_1 зроблено не було, не визначено розмір судового збору з урахуванням вартості спірного нерухомого майна (квартири), що позбавило суд можливості перевірити, чи був сплачений судовий збір за встановленими законом ставками (з урахуванням ціни позову).
З огляду на зазначене, недоліки касаційної скарги в повному обсязі заявником не усунуто.
Відповідно до частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.
З урахуванням викладеного, оскільки недоліки касаційної скарги, вказані в ухвалі Верховного Суду від 22 березня 2022 року, в повному обсязі не усунуто, касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.
Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.
Керуючись статтям 185, 392, 393 ЦПК України,
ухвалив:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 вересня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 08 лютого 2023 року визнати неподаною та повернути заявнику.    
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                  М. Ю. Тітов