ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

18 квітня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 160/17284/22	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Кругового О.О. (доповідач),
                               суддів:  Шлай А.В., Прокопчук Т.С.,     
  
розглянувши в порядку письмового провадження  в місті Дніпро  апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного Фонду України в Донецькій області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від  21.12.2022  в адміністративній справі № 160/17284/22 за позовом   ОСОБА_1 до  Головного управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України  в Донецькій області  про  визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 

у с т а н о в и в :
           ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила: 
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року в Криворіжському управлінні “АВТОТЕХСНАБ”, яке було в перейменоване в ТОВ “АВТОТЕХПОСТАЧ”;
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.09.2022 року №047150018656, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії;
- зобов`язати          Головне управління          Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року в Криворіжському управлінні “АВТОТЕХСНАБ”, яке було перейменоване в ТОВ “АВТОТЕХПОСТАЧ”;
- зобов`язати          Головне управління          Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок, нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 23.08.2022 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що з 23.08.2022 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком. Стаж роботи позивача відповідно до розрахунку складає 35 років 4 місяці і 4 дні. Після ознайомлення з розрахунком стажу позивач прийшла до висновку, що органами Пенсійного фонду України не зараховано період роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року. 21.09.2022 року позивач звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою про перерахунок пенсії та зарахування до трудового стажу періоду роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року в Криворіжському управлінні  “АВТОТЕХСНАБ” згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 23.09.1981 року. Вищевказану заяву за принципом екстериторіальності передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. Рішенням Головного управління Пенсійного України в Донецькій області від 23.09.2022 року №047150018656 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії та зазначено наступне, що заявниця надалаа трудову книжку для зарахування періодів роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року в Криворіжському управлінні  “АВТОТЕХСНАБ”, яке було  перейменоване в ТОВ “АВТОТЕХПОСТАЧ” згідно з печаткою на записі про звільнення та даних в індивідуальній відомості про застраховану особу.  Підставою для відмови, відповідно до рішення від 23.09.2022 року №047150018656 стало не надання довідки про перейменування підприємства. З таким рішенням територіального органу Пенсійного фонду України позивач не погоджується, вважає його протиправним та таким, що порушує її права. На підставі викладеного, просить суд задовольнити позовні вимоги.
          Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 року адміністративний позов задоволений. Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року в Криворіжському управлінні “АВТОТЕХСНАБ”, яке було  перейменоване в ТОВ “АВТОТЕХПОСТАЧ”. Визнав протиправним та скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.09.2022 року №047150018656, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії. Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427) зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) період роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року в Криворіжському управлінні “АВТОТЕХСНАБ”, яке було перейменоване в ТОВ “АВТОТЕХПОСТАЧ”.Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, м. Дніпро, 49094, код ЄДРПОУ 21910427)  здійснити перерахунок, нарахування й виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) пенсії за віком з 23.08.2022 року.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм матеріального та процесуального права просить рішення суду  скасувати та прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні як отримувач пенсії за віком. На звернення позивача  Головним управлінням прийнято рішення від 23.09.2022 року № 047150018656 про відмову в перерахунку пенсії. Заявниця надала трудову книжку для зарахування періодів роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року в Криворіжському управлінні  “АВТОТЕХСНАБ”, яке було  перейменоване в ТОВ “АВТОТЕХПОСТАЧ” згідно печатки на звільненні та даних в індивідуальній відомості про застраховану особу. Позивачці рекомендовано надати уточнюючу довідку відповідно до Порядку №637. Позивачкою уточнюючу довідку до Головного управління не надано. Таким чином, Головне управління не має законних підстав для зарахування до страхового стажу періоду роботи  з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року в Криворіжському управлінні “АВТОТЕХСНАБ”, яке було перейменоване в ТОВ “АВТОТЕХПОСТАЧ”  при перерахунку призначеної пенсії. 
Від позивача на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому  посилаючись на доводи адміністративного позову просить суд рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення. 
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, суд  вважає, що апеляційна скарга    не підлягає  задоволенню за наступних підстав. 
Судом встановлено  та матеріалами справи підтверджено, що з 23.08.2022 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком та вона перебуває на пенсійному обліку в Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області. 
Стаж роботи позивача відповідно до розрахунку складає 35 років 4 місяці і 4 дні. Після ознайомлення з розрахунком стажу позивач прийшла до висновку, що органами Пенсійного фонду України не зараховано період роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року.
21.09.2022 року позивач звернулась до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою №4642 про перерахунок пенсії та зарахування до трудового стажу періоду роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року в Криворіжському управлінні  “АВТОТЕХСНАБ” згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 23.09.1981 року.
Вищевказану заяву за принципом екстериторіальності передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області.
Рішенням Головного управління Пенсійного України в Донецькій області від 23.09.2022 року №047150018656 позивачу відмовлено в перерахунку пенсії та зазначено наступне. Заявниця надала трудову книжку для зарахування періодів роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року в Криворіжському управлінні  “АВТОТЕХСНАБ”, яке було  перейменоване в ТОВ “АВТОТЕХПОСТАЧ” згідно з печаткою на записі про звільнення та даних в індивідуальній відомості про застраховану особу”. 
Підставою для відмови, відповідно до рішення від 23.09.2022 року №047150018656 стало не надання довідки про перейменування підприємства.
Не погодившись з рішеннями та діями відповідачів позивач звернулась до суду з адміністративним позовом у цій справі. 
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що рішення про відмову в перерахунку пенсії та зарахуванні стажу, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства. 
          Суд апеляційної інстанції погоджується з такими висновками суду з огляду на нижчевикладене.
          Статтею 46 Конституції визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до Конституції України гарантування непрацездатним громадянам України права на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій передбачено Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 року №1788-XII (далі Закон України №1788-XII).
Згідно із пунктом "а" статті 3 Закону України №1788-XII, право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема: особи, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, кооперативах (у тому числі за угодами цивільно-правового характеру), незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, або є членами колгоспів та інших кооперативів, - за умови сплати підприємствами та організаціями страхових внесків до Пенсійного фонду України.
Правові відносини у сфері загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюється Законом України від 09 липня 2003 року № 1058-IV “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон № 1058), який набрав чинності з 01.01.2004 року, та починаючи з 01.01.2011 року Законом України від 08 липня 2010 року № 2464-VI “Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування”.
Згідно з ст. 8 Закону №1058-ІV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Відповідно до приписів статті 26 Закону №1058-ІV, починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.
Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Також, приписами пункту 3.3 розділу 3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до   Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, затвердженого   постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1   (далі - Порядок №22-1) встановлено, що орган, який призначає пенсію надає: роз`яснення підприємствам, установам, організаціям та особам з питань призначення та виплати пенсій; у разі необхідності бланки документів; допомогу особам, зазначених у п. 1.1 і 1.2 розділу І вказаного порядку, щодо одержання відсутніх документів для призначення пенсії; у разі необхідності - допомогу щодо визначення права на пенсію до звільнення особи з посади, яка дає право на її призначення.
Відповідно до пунктів 4.1 та 4.3 Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).
Згідно п. 1 та п. 2 ст. 24 Закону №1058-ІV визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 1   статті 44 Закону №1058-ІV    встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності (частина 3   статті 44 Закону №1058-ІV ).
Також, згідно із статтею 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення” та пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Пунктом 1 даного Порядку передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 зазначеного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. За відсутності зазначених у цьому пункті документів для підтвердження трудового стажу приймаються членські квитки профспілок. При цьому підтверджуються періоди роботи лише за той час, за який є відмітки про сплату членських внесків.
Аналіз наведених правових положень свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Як вбачається з копії трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 23.09.1980 року у спірний період ОСОБА_1 працювала в Криворіжському управлінні “Автотехснаб”:
- 19.07.1991 року – прийнята на посаду бухгалтера-касира (запис №13);
- 10.08.1992 року – переведена бухгалтером ІІ категорії (запис №14);
- 22.02.1999 року – переведена головним бухгалтером (запис №15).
Як було встановлено судом, що у вказаній трудовій книжці позивача відсутні відомості про перейменування Криворіжського управління “АВТОТЕХСНАБ” на ТОВ “АВТОТЕХПОСТАЧ”.
У зв`язку з цим, підставою для відмови Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року та здійсненні перерахунку пенсії за віком позивачу, стало не надання уточнюючої довідки про перейменування підприємства Криворіжського управління  “АВТОТЕХСНАБ”, яке перейменоване в ТОВ “АВТОТЕХПОСТАЧ”.
Згідно з інформацією, що містить витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ “АВТОТЕХПОСТАЧ” (ЄДРПОУ 13449761) припинено, 20.02.2006 здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи.
Відповідно до змісту листа Архівного відділу виконкому Криворізької міської ради №Б-2481-В/25-02 від 09.09.2022 року документи з кадрових питань (особового складу) Криворізького управління “Автотехпостач” на зберігання до архівного відділу не надходили. 
Листом від 18.10.2022 року Архівний відділ виконкому Криворізької міської ради повідомив, що документи Криворізького управління “Автотехпостач” (ТОВ “Автотехпостач”) відсутні.
Суд зазначає, що порядок ведення (внесення записів) до трудових книжок врегульовано Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої   наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року № 58   (далі -   Інструкція № 58).
Відповідно до п.2.4   Інструкції № 58, усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).
Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
У разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів (п. 4.1   Інструкції № 58).
З аналізу вказаних норм судом встановлено, що законодавцем покладено обов`язок ведення трудових книжок на адміністрацію підприємств, тому її не належне ведення не може позбавити позивача права на включення спірного періоду роботи до його страхового стажу і на отримання пенсії з його врахуванням.
У відповідності до   постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 року "Про трудові книжки працівників" № 301, відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації.
За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених   законом   випадках іншу відповідальність.
Тому недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для робітника, а отже, й не може впливати на його особисті права.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 06.02.2018 року по справі № 677/277/17.
Як правильно зазначив суд першої інстанції, в разі якщо поданих позивачем документів про призначення пенсії було не достатньо, то орган пенсійного фонду мав всі правові підстави для того, щоб самостійно витребувати документи, необхідні для перевірки трудового стажу позивача, провести перевірку, зустрічну перевірку для з`ясування спірних обставини, запропонувати позивачеві надати інформації щодо двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Така позиція суду узгоджується також із висновками Верховного Суду в постанові від 21.02.2018 року у справі № 687/975/17, відповідно до яких, на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Натомість, Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не здійснювало ніяких запитів на підтвердження спірних періодів роботи позивача та не надало доказів які б ставили під сумнів дійсність внесених записів до трудової книжки.
          Таким чином, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року в Криворіжському управлінні “АВТОТЕХСНАБ”, яке було  перейменоване в ТОВ “АВТОТЕХПОСТАЧ”.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 23.09.2022 року №047150018656, яким ОСОБА_1 відмовлено в перерахунку пенсії є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Вищевказане свідчить  про наявність підстав відновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання           Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 19.07.1991 року по 31.12.1998 року в Криворіжському управлінні “АВТОТЕХСНАБ”, яке було перейменоване в ТОВ “АВТОТЕХПОСТАЧ” та  шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок, нарахування й виплату ОСОБА_1 пенсії за віком з 23.08.2022 року.
          З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому підстави для зміни чи скасування рішення суду в межах доводів апеляційної скарги відсутні.
          Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 325 КАС України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
          Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області – залишити без задоволення.
          Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.12.2022 в адміністративній справі № 160/17284/22 – залишити без змін.
                    Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - суддя                                                                      О.О. Круговий 

                               суддя                                                                      А.В. Шлай 

                               суддя                                                                      Т.С. Прокопчук