ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2023 р. 	Справа № 440/6714/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Мінаєвої О.М.,
Суддів: Калиновського В.А. ,  Кононенко З.О. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області, ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 року, головуючий суддя І інстанції: А.О. Чеснокова, м. Полтава, повний текст складено 19.10.22 року у справі № 440/6714/22
за позовом              ОСОБА_1  
до             Головного управління Національної поліції в Полтавській області                     
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивачка, ОСОБА_1 , звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просила суд:
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо невключення до місячного грошового забезпечення для обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 індексації за березень 2022 року та додаткової щомісячної винагороди за березень 2022 року, установленої Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 28.03.2022 року № 146 о/с на підставі Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168;
- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні у зменшеному розмірі;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області додатково включити до розміру грошового забезпечення для обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні ОСОБА_1 суму 10377,58 грн. з розрахунку за повний місяць, а саме: індексацію грошового забезпечення з розрахунку за повний місяць в розмірі 1766,47 грн. та додаткову щомісячну винагороду, установлену Наказом ГУНП від 28.03.2022 року № 146 о/с на підставі Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168 з розрахунку за повний місяць в розмірі 8611,11 грн.;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Полтавській області здійснити перерахунок та додатково виплатити ОСОБА_1 недонараховану частину одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції у розмірі 108 964,59 грн. з урахуванням індексації грошового забезпечення, установленого на день звільнення, та додаткової щомісячної винагороди, установленої Наказом ГУНП від 28.03.2022 року № 146 о/с на підставі Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168, установленої на день звільнення.
Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 року у справі № 440/6714/22 позов задоволено частково.
Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області щодо включення при розрахунку одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 при звільненні зі служби в поліції індексації грошового забезпечення за березень 2022 року та додаткової щомісячної винагороди за березень 2022 року, установленої Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 28.03.2022 року № 146 о/с на підставі Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції в Полтавській області здійснити перерахунок розміру одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції ОСОБА_1 з урахуванням індексації грошового забезпечення за березень 2022 року та додаткової щомісячної винагороди за березень 2022 року, установленої Наказом Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 28.03.2022 року № 146 о/с на підставі Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168, а також виплатити недоплачену суму грошової допомоги.
В іншій частині позовних вимог відмовлено.
У стягненні витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.
Частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 року у справі № 440/6714/22 скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що індексація грошового забезпечення та додаткова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», не підлягають включенню до складу місячного грошового забезпечення з якого розраховується одноразова грошова допомога при звільнені зі служби, оскільки зазначені виплати не є складовими грошового забезпечення. Зазначає, що індексація грошового забезпечення є компенсаційною виплатою, а передбачена Постановою № 168 щомісячна додаткова винагорода виплачується на період дії воєнного стану, тобто має тимчасовий характер. 
Частково не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачка також подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 року у справі № 440/6714/22 скасувати в частині відмови у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу; судові витрати, включаючи витрати позивачки на професійну правничу допомогу понесені в судах першої та апеляційної інстанції повністю покласти на відповідача у розмірі 9000,00 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги позивачка посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні з відповідача понесених нею витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 5000,00 грн. з посиланням на ненадання детального розрахунку вартості наданої правничої допомоги, оскільки такий детальний розрахунок, а саме опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та їх вартості, був наведений у поданій до суду відповіді на відзив, що судом першої інстанції не враховано. При цьому вказує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цій справі та їх обґрунтованість, повністю доведені сукупністю належних доказів, а тому підлягають відшкодуванню у повному обсязі.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційних скарг у відповідності до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, а апеляційну скаргу позивачки слід задовольнити частково, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що згідно наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 16.03.2022 №133 о/с «По особовому складу» позивачку звільнено зі служби в поліції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» (через хворобу) – 18.03.2022 року. Зазначено, що позивачка має право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні за 21 рік (а.с. 21).
Не є спірною обставиною у цій справі, що 27.04.2022  року на картковий рахунок позивачки була виплачена одноразова грошова допомога при звільненні у сумі 161 172,35 грн. (а.с. 45).
Згідно листа Головного управління Національної поліції в Полтавській області від 19.05.2022 року №29/78зі розмір грошового забезпечення для обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні позивачки, з розрахунку за повний місяць, становив 15583,50 грн.:
- посадовий оклад - 2600,00 грн.;
- оклад за спеціальним званням - 2000,00 грн.; 
- надбавка за стаж служби в поліції (40%) - 1840,00 грн.;
- надбавка за стаж служби в умовах режимних обмежень (10%) - 260,00 грн.;
- надбавка за специфічні умови проходження служби (45%) - 2898,00 грн.,
- премія (62,362%)  - 5985,50 грн.
Зазначено, що одноразова грошова допомога при звільненні нарахована у розмірі 163 626,75 грн. (15583,50 грн. х 50% х 21 рік) (а.с. 24).
Згідно розрахункового листка позивачки за березень 2022 року, позивачці були нараховані також:
- індексація – 1025,69 грн.
- додаткова винагорода – 5000,00 грн. (а.с. 36).
Не є спірною обставиною у цій справі, що додаткова винагорода у 5000,00 грн. призначена у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо невключення до місячного грошового забезпечення позивачки для обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні  індексації та додаткової щомісячної винагороди за березень 2022 року, позивачка звернулась до суду з цим позовом.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейських для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні. Також, суд дійшов висновку, що додаткова щомісячна винагорода, установлена на підставі Постанови КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, є складовою грошового забезпечення, а тому підлягає врахуванню під час розрахунку розміру одноразової грошової допомоги при звільненні.
Відмовляючи у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд  першої інстанції виходив з того, що суду не надано детального розрахунку вартості надання правничої допомоги, відтак, не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами витрати позивачки на правничу допомогу розподілу не підлягають.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційних скарг, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, колегія суддів виходить з наступного.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 2 липня 2015 року № 580-VІII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VІII).
Згідно частини першої статті 94 Закону № 580-VІII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.
Згідно пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 р. № 988 (далі – Постанова № 988) грошове забезпечення поліцейських складається з:
посадового окладу,
окладу за спеціальним званням,
щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), 
премії та
одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно частини 2 ст. 94 Закону № 580-VІII порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.
Відповідно до статті 94 Закону України «Про Національну поліцію», постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з метою впорядкування структури та умов грошового забезпечення поліцейських та курсантів вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 №260 затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (далі – Порядок №260).
Норма пункту 1 Постанови № 988 кореспондує з пунктом 3  Порядку №260 відповідно до якого грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.
До складу грошового забезпечення входять:
1) посадовий оклад;
2) оклад за спеціальним званням;
3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);
4) премії;
5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 1 розділу VI Порядку №260 передбачено, що поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Згідно п. 6 розділу VI Порядку №260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, процентну надбавку за стаж служби в поліції, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премій, установлених наказами на день звільнення.
Отже, поліцейським, які звільняються із служби через хворобу (за станом здоров`я), виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Як вказувалось вище, позивачку звільнено зі служби в поліції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» - через хворобу, та вона має право на одержання одноразової грошової допомоги при звільненні за 21 рік.
При визначенні розміру одноразової грошової допомоги позивачки при звільненні, відповідачем не було враховано у складі місячного грошового забезпечення для обчислення цієї допомоги нараховану та виплачену індексацію грошового забезпечення. 
Таким чином, для правильного вирішення спору слід встановити чи входить індексація грошового забезпечення до складу грошового забезпечення позивачки.
Частиною  5 статті 94 Закону № 580-VІII закріплено, що грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.
Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначені Законом України Про індексацію грошових доходів населення №1282-ХІІ (далі за текстом Закон №1282-ХІІ).
У статті 1 Закону №1282-ХІІ визначено, що індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Статтею 4 Закону №1282-XII передбачено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка (частина перша); обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону (частина друга); для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті (частина третя); підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін (частина четверта); у разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (частина п`ята).
Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 (далі - Порядок №1078). Він визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, державних та приватних виконавців, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників.
Абзацами першим, п`ятим пункту 2 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру: грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу.
Отже, індексація грошового забезпечення, у тому числі поліцейських, є однією з основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.
Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, колегія суддів зазначає, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема, Закону «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» №2017 ІІІ від 05.10.2000, Закону №1282-ХІІ та Порядку №1078.
Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для правового висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейських для розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, що забезпечує дотримання прав осіб, звільнених зі служби, як складової конституційного права на соціальний захист. В іншому випадку, неврахування індексації при обрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби призвело б до застосування для визначення розміру одноразової грошової допомоги знеціненого грошового забезпечення.
У рішенні Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року у справі №9-рп/2013 щодо офіційного тлумачення положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України зазначено, що індексація заробітної плати як складова належної працівникові заробітної плати спрямована на забезпечення реальної заробітної плати з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності заробітної плати у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги. Тому системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення, є однією з основних державних гарантій щодо оплати праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті. 
Отже, індексація має спеціальний статус виплати з боку держави у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії, оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому індексація є невід`ємною складовою грошового забезпечення поліцейських.
Враховуючи, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок знецінення, вона має бути врахована у складі грошового забезпечення поліцейських.
Доходячи вищевказаних висновків колегія суддів враховує висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №638/9697/17, від 19.03.2020 у справі № 820/5286/17, від 30 квітня 2021 у справі № 620/561/20.
Доводи апеляційної скарги відповідача про помилковість врахування судом першої інстанції при вирішенні питання щодо включення індексації грошового забезпечення до розміру місячного грошового забезпечення позивачки з якого здійснюється обчислення спірної допомоги висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №240/10130/19 щодо необхідності включення індексації до розміру грошового забезпечення для обчислення одноразової грошової допомоги при звільненні військових, не спростовують правильності таких висновків. У вказаній постанові у справі №240/10130/19 Судом у черговий раз було наголошено на тому, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення.
Індексація має спеціальний статус виплати у формі відшкодування знецінення грошових доходів громадян, зокрема, пенсії, стипендії; оплати праці (грошового забезпечення), які мають систематичний характер, а тому, індексація є невід`ємною складовою частиною грошового забезпечення. Аналогічний висновок був наведений Верховним Судом у постанові від 30 квітня 2021 у справі № 620/561/20.
На підставі вищевикладеного колегія суддів зазначає, що оскільки індексація грошового забезпечення входить до складу грошового забезпечення, а саме є його невід`ємною складовою частиною, вона мала бути врахована відповідачем у складі місячного грошового забезпечення при розрахунку одноразової грошової допомоги позивачки при звільненні зі служби, що відповідачем вчинено не було.
За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність бездіяльності відповідача щодо невключення при розрахунку одноразової грошової допомоги позивачки при звільненні зі служби в поліції індексації грошового забезпечення за березень 2022 року, та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок розміру цієї допомоги з урахуванням індексації, з виплатою недоплаченої суми.
Що стосується врахування у складі грошового забезпечення для обчислення спірної допомоги додаткової щомісячної винагороди, установленої позивачці на підставі Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168, колегія суддів виходить з наступного.
На виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв постанову від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», в пункті 1 якої установив, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям Збройних Сил, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міністерства оборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Пунктом 5 Постанови №168 визначено, що ця постанова набирає чинності з дня її опублікування та застосовується з 24 лютого 2022 року.
Згідно абз. 3 пункту 1 Постанови №168 нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
Отже, на період дії воєнного стану поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі  30 000 гривень щомісячно.
Таким чином, додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168 виплачувалася поліцейським щомісячно, при цьому нарахування та сплата податків, зборів, внесків до відповідних бюджетів здійснюється у порядку, визначеному законодавством як для грошового забезпечення.
З матеріалів справи встановлено, що позивачці була призначена передбачена Постановою №168 щомісячна додаткова винагорода, яка у березні 2022 року була нарахована та виплачена (виплачена у сумі  4925,00 грн.) у сумі 5000,00 грн. (за неповний місяць служби). При цьому колегія суддів зазначає, що питання розміру вказаної винагороди не є спірним у цій справі.
Відтак, враховуючи, що вищевказана щомісячна грошова винагорода відповідає ознакам щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, оскільки є щомісячною та має систематичний (щомісячний) характер, колегія суддів приходить до висновку, що вона підлягає врахуванню у складі місячного грошового забезпечення з якого обчислюється одноразова допомога при звільненні позивачки зі служби.
Як вказувалось вище, згідно положень п. 6 розділу VI Порядку №260 нарахування одноразової грошової допомоги при звільненні із служби здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення, ураховуючи, зокрема, щомісячні додаткові види грошового забезпечення.
З огляду на вищезазначене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність бездіяльності відповідача щодо невключення при розрахунку одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 при звільненні зі служби в поліції додаткової щомісячної винагороди, установленої на підставі Постанови КМУ від 28.02.2022 року № 168,  за березень 2022 року, та зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок розміру цієї допомоги з урахуванням додаткової щомісячної винагороди за березень 2022 року з виплатою недоплаченої суми.
Як вказувалось вище, згідно  ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги відповідача, колегія суддів зазначає, що вони не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Що стосується апеляційної скарги позивачки на рішення суду в частині відмови у стягненні з відповідача витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн., колегія суддів зазначає наступне. 
Відмовляючи у стягненні з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд  першої інстанції виходив з того, що суду не надано детального розрахунку вартості надання правничої допомоги, відтак, не підтверджені належними, достатніми та допустимими доказами витрати позивачки на правничу допомогу розподілу не підлягають.
З приводу наведеного колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до частини першої статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Стаття 134 КАС України визначає витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до частин другої - сьомої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Аналіз положень статті 134 КАС України дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог. 
За змістом частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз вищенаведених положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Верховний Суд неодноразово висловлював позицію (зокрема, постанови від 20 травня 2020 року у справі №240/3888/19, від 31 березня 2020 року у справі №726/549/19, від 11 грудня 2019 року у справі №2040/6747/18) про те, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо
При визначенні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката застосуванню підлягає частина п`ята статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на правничу допомогу суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині п`ятій статті 134 КАС України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує про неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.
Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення, зокрема в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20).
Аналогічний правовий висновок був наведений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від  20 серпня 2021 року у справі № 520/5311/2020.
З матеріалів справи встановлено, що відповідач не надав клопотання про зменшення розміру витрат позивачки на правничу допомогу.
Між тим, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката у цій справі позивачкою надано: копію договору про надання правової допомоги від 08.07.2022 року укладеного між позивачкою та адвокатом Головатим Олександром Володимировичем (далі – адвокат/представник/Головатий О.В.) (а.с. 47-50); орієнтовний розрахунок витрат на виконання робіт (наданих послуг) які понесені позичкою на момент подання позовної заяви, згідно якого позивачкою понесено витрати на професійну правничу допомогу – складання позовної заяви – 3000,00 грн., та зазначено витрати, які позивачка очікує понести у зв`язку з розглядом справи (складання процесуальних документів) – 2000,00 грн. (а.с. 13-14); акт наданих послуг №4 від 02.08.2022 року згідно якого сторонами засвідчено надання послуги із складання позовної заяви від імені клієнта – 3000,00 грн. Загальна вартість послуг – 3000,00 грн. (а.с. 51); прайс-лист юридичних послуг адвоката Головатого О.В. згідно якого вартість складання позовної заяви становить 3000,00 грн. (а.с. 52); квитанцію від 02.08.2022 року згідно якої на картковий рахунок ОСОБА_2 був зарахований платіж - призначення платежу: «від ОСОБА_1 за адвокатські послуги згідно договору від 08.07.2022 б/н про надання правової допомоги та Акту №4 наданих послуг від 02.08.2022» на суму 3000,00 грн. (а.с. 53).
Крім того, з матеріалів справи встановлено, що позивачкою також була подана відповідь на відзив, яка надійшла до суду першої інстанції 06.09.2022 року, в якій наведено опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом, та понесених позивачкою витрат, необхідних для надання правничої допомоги у справі №440/6714/22, згідно якого, окрім наданих послуг зі складання позовної заяви на суму 3000,00 грн., зазначено про надання також послуг із складання відповіді на відзив вартістю 2000,00 грн. Разом – 5000,00 грн. (а.с. 79). При цьому додано також зведений акт наданих послуг №4 від 06.09.2022 року до договору про надання правової допомоги від 08.07.2022 року, згідно якого, окрім правничої допомоги зі складання позовної заяви вартістю 3000,00 грн., засвідчено надання також послуги зі складання відповіді на відзив від 06.09.2022 року (13 арк), а також квитанцію №2249245444411474 від 06.09.2022 року згідно якої платником ОСОБА_1 було перераховано на рахунок отримувача ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 2000,00 грн. - призначення платежу - за адвокатські послуги згідно договору від 08.07.2022 б/н про надання правової допомоги та Акту наданих послуг №4  у справі 440/6714/22 (а.с. 86).
Оцінивши надані на підтвердження витрат позивачки на правничу допомогу докази, колегія суддів приходить до висновку про доведеність та обґрунтованість таких витрат у сумі  5000,00 грн., та не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо непідтвердження таких витрат належними, достатніми та допустимими доказами.
Разом з тим, за правилами частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною третьою ст. 139 КАС України закріплено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Оскільки позов задоволено частково, правові підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки усієї суми витрат на правничу допомогу відсутні, тому колегія суддів приходить до висновку про стягнення з відповідача  витрат на правничу допомогу у сумі 4000,00 грн., що є пропорційним до розміру задоволених позовних вимог. 
З огляду на вищезазначене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у вищевказаній частині, з ухваленням нового судового рішення про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у сумі 4000,00 грн.
Позивачкою також надані докази на підтвердження понесення нею витрат на правничу допомогу адвоката під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, а саме: акт наданих послуг №7 від 30.11.2022 року до договору про надання правової допомоги від 08.07.2022 року згідно якого адвокатом Головатим О.В. надано правничу допомогу зі складання апеляційної скарги на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 року у справі № 440/6714/22 – вартість послуги 3000,00 грн., та зі складання заяви про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у справі № 440/6714/22  вартістю 1000,00 грн.; загальна вартість – 4000,00 грн., а також квитанцію від 30.11.2022 року згідно якої на картковий рахунок ОСОБА_2 був зарахований платіж - призначення платежу: «від ОСОБА_1 за адвокатські послуги згідно договору від 08.07.2022 б/н про надання правової допомоги та Акту № 7 наданих послуг від 30.11.2022 по адміністративній справі 440/6714/22» на суму 4000,00 грн. (а.с. 53).
У відзиві на апеляційну скаргу позивачки відповідач заперечує проти стягнення витрат на правничу допомогу адвоката в суді апеляційної інстанції з посиланням на їх необґрунтованість та неспівмірність із складністю справи. Зазначено, що оскільки справа віднесена до справ незначної складності, не характеризується виключною правовою проблемою, та великою кількістю зібраних та поданих адвокатом до суду доказів, розмір заявлених до відшкодування витрат на правничу допомогу є завищеним. Крім того, з посиланням на те, що у прайс-листі адвоката відсутня така послуга як складання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження та її вартість, відповідач вважає недоведеною вартість цієї послуги у 1000,00 грн.   
Оцінивши складність цієї справи, обсяг наданих адвокатом послуг щодо складання апеляційної скарги і заяви про поновлення пропущеного строку звернення з апеляційною скаргою, та вартість цих послуг, колегія суддів, виходячи, зокрема, з критеріїв розумності та необхідності витрат на правничу допомогу, приходить до висновку про обґрунтованість у даному випадку таких витрат позивачки. 
Посилання відповідача на відсутність у прайс-листі адвоката такої послуги як складання заяви про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження не спростовує надання адвокатом зазначеної послуги та її вартості. При цьому, колегія суддів також враховує, що згідно прайс-листа адвоката Головатого О.В. вартість послуги – складання документів від імені клієнта (звернень, заяв, скарг, інше) становить від 500,00 грн. за аркуш. Заява позивачки про поновлення пропущеного строку звернення з апеляційної скаргою викладена на двох аркушах.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягають відшкодуванню також понесені позивачкою витрати на професійну правничу допомогу адвоката у суді апеляційної інстанції у сумі 4000,00 грн.
Згідно пункту 2 частини першої статті 315 КАС України, суд апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно частини 1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково..
Рішення  Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 по справі № 440/6714/22 скасувати в частині відмови у стягненні витрат на професійну правничу допомогу.
Прийняти в цій частині постанову, якою стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 року у справі № 440/6714/22 залишити без змін.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 		О.М. Мінаєва 	
Судді	   	В.А. Калиновський    З.О. Кононенко