ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року		Справа № 380/23980/21 пров. № А/857/3789/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Затолочного В.С.,
розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом Головного управління ДПС у Львівській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року (суддя Грень Н.М., м.Львів), -
ВСТАНОВИВ:
У грудні 2021 року Головне управління ДПС у Львівській області (далі – Головне управління) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 в якому просило стягнути з відповідача податковий борг до бюджету у сумі 132483,45 грн.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг на загальну суму 87232,39 грн до бюджету. В решті вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим рішенням, в частині відмовлених позовних вимог, його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду у відповідній частині, та прийняти нове, яким позов задовольнити.
В апеляційній скарзі вказує, що на адресу контролюючого органу не надходила ухвала про призначення справи до судового розгляду та повістка про виклик у суд сторонам, не направлялась рекомендованим листом з повідомленням про вручення, а також в електронному суді немає таких відомостей про розгляд справи. Зазначає, що податкові повідомлення-рішення грошові зобов`язання за якими не виконані не оскаржувались ні в адміністративному, ні в судовому порядку, тому як і податкова вимога набули статусу узгоджених.
Відповідач відзиву на апеляційну скаргу не подав.
У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на судове рішення, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.
Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав. 
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач не надав доказів відсутності або погашення ним податкового боргу в сумі 87232,39 грн.
Відповідно до частини першої статті 308 КАС суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В частині щодо задоволення позовних вимог рішення суду першої інстанції фактично не оскаржується, тому суд апеляційної інстанції не має права робити правові висновки щодо цієї частини судового рішення.
В частині відмовлених позовних вимог, суд вказав, що податкові зобов`язання на суму 45251,06 грн, є неузгодженими та не набули статусу податкового боргу, так як відповідачем до контролюючого органу вищого рівня подано скарги на податкові повідомлення-рішення (далі – ППР) від 07.06.2021 №№ 0804299-2412-1311, 0804297-2412-1311, 0804298-2412-1311 (далі – ППР №№299, 297, 298), які станом на час судового розгляду справи не розглянуті.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з правильним застосуванням норм матеріального права і дотриманням норм процесуального права, з таких міркувань.
Судом першої інстанції, встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що відповідно до довідки про наявність заборгованості з податків і зборів (обов`язкових платежів), що контролюються органами Головного управління у ОСОБА_1 виник податковий борг з 19.01.2021 по 19.10.2021 перед бюджетом, який станом на 19.10.2021 становить 132483,45 грн та складається з  податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів не житлової нерухомості. 
Вказана сума податкового боргу по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів не житлової нерухомості виникла на підставі:
ППР від 23.03.2020 №№0015960-5706-1330, 00015961-5706-1330, 0015962-5706-1330, 00015963-5706-1330, 0015964-5706-1330, 0015964-5706-1330, 00015959-5706-1330 на загальну суму 87232,39 грн; від 07.06.2021 №№297, 298, 299 на загальну суму 45251,06 грн.
Статтею 67 Конституції України, передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відносини у сфері оподаткування, права та обов`язки платників податків і зборів, компетенцію контролюючих органів, повноваження та обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі – ПК).
Підпункт 16.1.4. пункту 16.1 статті 16 ПК передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.
Підпунктом14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно підпунктом 14.1.156 пункту 14.1 статті 14 ПК податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).
За змістом пункту 56.1 статті 56 ПК рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.
У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення (пункт 56.2 статті 56 ПК).
Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач оскаржив у адміністративному порядку ППР №№297, 298, 299.
На вимогу суду першої інстанції, листом Державної податкової служби України (далі – ДПС) від 19.09.2022 №8093/5/99-00-06-05-02-05 повідомлено, що на адресу ДПС надійшли скарги адвоката Цепко І., як представника І.Федуніва від 05.01.2022 б/н (вх. ДПС №№ Ф/83/ДЗН, Ф/81/ДЗН, Ф/82/ДЗН від 10.01.2022) на ППР №297, 298, 299. Разом з тим, з 29.05.2020 набрав чинності Закон України від 13.05.2020 № 591-IX «Про внесення змін до Податкового, кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» (далі – Закон № 591-IX) відповідно до якого, тимчасово, на період по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COV1D-19), зупиняється перебіг строків, встановлених статтею 56 Кодексу (в частині процедури адміністративного оскарження). Вказані скарги знаходяться на розгляді.
Станом на час судового розгляду справи рішення за результатами розгляду скарг ДПС не прийнято (а.с.43-48, 58-60).
Вказане не спростовано апелянтом по справі, грошові зобов`язання за ППР №№297, 298, 299 не набули статусу узгоджених.
Отже, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що податкові зобов`язання на суму 45251,06 грн, є неузгодженими та не набули статусу податкового боргу, і не підлягають до стягнення за цим позовом.
Відносно посилань позивача-апелянта на те, що судом першої інстанції не було йому надіслано ухвалу про призначення розгляду справи та повістки про виклик до суду шляхом направлення рекомендованого повідомлення, а відтак позивач не був належно повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, то апеляційний суд зазначає таке.
Так, як видно з матеріалів справи, Головне управління звернулося до суду з розглядуваним позовом 03.12.2021.
Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 31 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження у справі. Справу призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.27-28).
Згідно довідки Львівського окружного адміністративного суду документ в електронному вигляді «ст.171 відкриття провадження без виклику сторін (спрощене) від 31.12.2021 по справі 380/23980/21 було надіслано одержувачу Головному управлінню в його електронний кабінет 31.12.21 о 17:18 год (а.с.29).
16.08.2022 позивач подав до суду першої інстанції клопотання про прискорення розгляду справи. У цьому клопотанні зазначено, що провадження у справі відкрито судом ще 31.12.2021. Розгляд справи проводиться за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Зазначено, що станом на 16.08.2022 процесуальних документів по розгляду даної справи на адресу Головного управління не надходило. Просили пришвидшити розгляд справи; повідомити про дату та час розгляду справи; копію судового рішення надіслати на адресу Головного управління (а.с.49).
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника щодо необхідності направлення йому ухвали про призначення розгляду справи та повістки про виклик до суду, оскільки розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, і скаржнику було достовірно про це відомо. Крім того, останній ні в позові, ні в клопотанні від 16.08.2022 не заявляв про бажання взяти участь у справі та призначити розгляд справи з викликом сторін.
За змістом частини другої-третьої статті 262 КАС розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.
Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що судом порушено розумні строки розгляду вказаної категорії справи призначених в порядку спрощеного позовного провадження, однак не порушено право позивача на належне повідомлення про розгляд справи.
Разом з тим, вказані процесуальні порушення не призвели до неправильного вирішення справи, в оскаржуваній частині рішення суду щодо відмови у задоволені позовних вимог.
Наведені ж в апеляційній скарзі доводи не спростовують і не містять вагомих та обґрунтованих аргументів, які б давали підстави стверджувати про інше, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2023 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	В. С. Затолочний