Справа № 305/1854/20

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        10 квітня 2023 року м. Ужгород

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Закарпатського апеляційного суду в складі: 
головуючого-судді: Собослой Г.Г.,
суддів: Джуга С.Д., Мацунич М.В.,
з участю секретаря: Савинець В.Ю..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рахівського районного суду від 29 березня 2021 року у справі № 305/1854/20 (Головуючий: Марусяк М.О.), - 

В С Т А Н О В И Л А :
У листлпаді 2020 року ТзОВ «Кредитні ініціативи» звернулися в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що 17 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», який є правонаступником Акціонерного комерційного промислово-інвестиційного банку (закрите акціонерне товариство) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» було укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право гршової вимоги, в тому числі за кредитним договором № 120 від 08.02.2007 року, що був укладений між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та фізичною особою, ОСОБА_1 .
08 лютого 2007 року Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та фізична особа, ОСОБА_1 уклали кредитний договір №120, за умовами якого первинний кредитор зобов`язувався надати відповідачу кредит у розмірі 130 000 грн. Відповідно до умов кредитного договору, відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі та строки на умовах, що передбачені кредитним договором. Первинний кредитор свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, надавши позичальнику кредит у сумі 130 000 грн. 
Відповідно до рішення Рахівського районного суду Закарпатської області від 29 жовтня 2013 року по справі № 305/1963/13-ц з відповідача стягнуто заборгованість у сумі 88 447,29 грн. та судовий збір у сумі 885 грн. 
Дане рішення суду відповідачем не виконано. 
У результаті не виконання рішення суду та умов договору у відповідача виникла заборгованість розрахована на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду від 29.10.2013 року, яка становить 85 593,11 грн. та складається з: 10 450,34 грн. - заборгованість 3% річних ст.625 ЦК України на суму заборгованості за рішенням суду; 75 142,27 гривень - заборгованість інфляційних витрат ст.625 ЦК України.
Посилаючись на вказані обставини позивач просив задовольнити позовні вимоги.
Рішенням Рахівського районного суду від 29 березня 2021 року позов задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кредитні ініціативи" заборгованість розраховану на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та пунктів Кредитного договору за невиконання грошового зобов`язання встановленого рішенням суду від 29.10.2013, яка становить 85593 грн. 11 коп., що складається з: 3% річних, відповідно до ст.625 ЦК України, на суму заборгованості згідно рішення суду в розмірі 10450,34 (десять тисяч чотириста п`ятдесят) гривень 34 копійки; інфляційних витрат на суму згідно рішення суду в розмірі 75142 грн. 77 коп.
Стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" судові витрати в сумі 2102 грн..
Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для задоволення позовних вимог відсутні так як заочне рішення суду від 29.10.2013 року продовжувало виконуватися боржником як до, так і після відкриття виконавчого провадження. Загальна сума сплачена стягувану на підставі квитанції становить 89 332 грн., які належно завірені копії будуть надані після відкриття провадження в апеляційному порядку. Доказів наявності у відповідача не виконаного грошового зобов`язання перед ТОВ «Кредитні ініціативи» на суму 88 447,28 грн., що було підставою для нарахування боржнику відповідно до вимог ч.2 ст. 625 ЦК України 3% річних та інфляційних витрат на загальну суму 85 593,11 грн. не надано. Додатково в апеляційній скарзі апелянт просить звернути увагу, що відповідно до ст. 256, ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив строк позовної давності для звернення позивача до суду із позовом є підставою для його відмови.
Заслухавши пояснення представника ТзОВ «Кредитні ініціативи» Янцо О.К., яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
ОСОБА_1 на неодноразові виклики до суду апеляційної інстанції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що свідчить оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, був обізнаний про розгляд його апеляційної скарги, подавав квитанцію про сплату судового збору за ухвалою суду та заяву про відкладення розгляду справи від 06 грудня 2021 року і відповідно до ч.2 ст. 372 ЦПК України й2ого неявка не перешкоджає розгляду справи.
Встановлено, що 08 лютого 2007 року між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 120, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 130000 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 21% на рік з кінцевим терміном повернення до 07.02.2022 року та зобов`язувався кожного місяця надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) згідно графіку в рахунок погашення кредиту та відсотків по його користуванню.
17 грудня 2012 року між ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язувалось передати грошові кошти, а ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» зобов`язувалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами, у тому числі і за кредитним договором № 120 від 08.02.2007 року.
Зочним рішенням Рахівського районного суду від 29 жовтня 2013 року у справі № 305/1963/13-ц стягнуто з ОСОБА_1 в користь ТзОВ "Кредитні ініціативи" заборгованість за кредитним договором № 120 від 08.02.2007 року в сумі 88 447,28 гривень, з яких за кредитом 55000 грн.; по відсотках - 30418,36 грн., пеня - 3028,92 грн., та 885 грн. судового збору.
Дане рішення набрало законної сили 11 листопада 2013 року.
Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входить дл=о складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за належне виконання зобов`язання.
Даний спір виник внаслідок несвоєчасної сплати відповідачем стягнутих на підставі рішення суду про стягнення договором коштів.
Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. 
Зазначена позиція підтверджена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19).
Із ухваленням у 2013 році рішення про стягнення боргу зобов`язання відповідача сплатити заборгованість за кредитним договором не припинилося, і таке рішення і на час розгляду даної справи відповідачем не виконано, а заборгованість за Кредитним договором - не погашена. Зобов`язання, яке існує у ОСОБА_1 перед позивачем є зобов`язанням, яке визначене за рішенням суду у національній валюті – гривні і кредитор має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України.
Згідно розрахунку наданого позивачем 3% річних та інфляційних втрат, виходячи із заборгованості відповідача, яка була встановлена заочним рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 29.10.2013 року у справі № 305/1963/13-ц в сумі 88 447 грн. 28 коп. і такий проведено з 29.10.2013 р. по 01.07.2019 року і становить 3 % – 10 450,34 грн. та інфляційних втрат – 75 142 грн. 77 коп.
При постановленні рішення, суд перої інстанції встановивши правовідносини сторін, які випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, із посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини обґрунтовано задовольнив позовні вимоги.
Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не має.
Доводи викладені в апеляційній скарзі, що судове рішення продовжувалося як до, так і після відкриття виконавчого провадження і ним сплачена загальна сума стягувачу 89 332 грн., судова колегія до уваги не приймає, оскільки доказів на підтвердження даних обставин апелянтом не надано.
Постанова про закінчення виконавчого провадження постановлена 21 липня 2020 року про стягнення боргу за рішенням суду від 29.10.2013 року по кредитному договору № 120 від 08.02.2007 року, а позивач звернувся у суд із позовом про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України за період із 29.10.2013 р. по 01.07.2019 року.
Посилання відповідача в апеляційній скарзі на сплив строку позовної давності для звернення позивача до суду із позовом, судова колегія до уваги не приймає, оскільки заява про застосування строків позовної давності подається до суду першої інстанції і таку можливість мав ОСОБА_1 , так як у нього був представник адвокат Єльчук Л.В. і з такою заявою не зверталися, а тому застосувати наслідки спливу строку позовної давності передбачені ч. 4 ст. 267 ЦК України судова колегія не вбачає.
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, судова колегія,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рахівського районного суду від 29 березня 2021 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення
Повний текст постанови складено 20 квітня 2023 року.

Головуючий:        (підпис)
Судді:                            (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Закарпатського 
апеляційного суду Г.Г. Собослой