ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/536/23	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №705/2456/18 Категорія: 302000000 	Годік Л. С. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Гончар Н.  І. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року	м. Черкаси	

Черкаський апеляційний суд у складі колегії суддів:

Гончар Н.І., Новікова О.М., Фетісової Т.Л.
секретар Зінченко Ю.О.

учасники справи: 
позивач: ОСОБА_1 ;
відповідач: ОСОБА_2 ;
особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_1 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ земельної ділянки, 
в с т а н о в и в:

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_2 про виділ земельної ділянки. Позов обґрунтовано тим, що в межах договору дарування 1994 року йому та ОСОБА_3 земельна ділянка 1/3 частини будинку по АДРЕСА_1 , як спільна власність по 50%. 
У 2004 році ОСОБА_3 провела її реальний розподіл на основі рівності їхніх земельних часток, ототожнивши їх з надбудованими приміщеннями, згідно судової будівельно – технічної експертизи ПП «Геоплан» (висновок № 14 від 29 червня 2004 року) по ухвалі Уманського міськрайонного суду (справа 2-443-2004) для внесення відомостей до Державного акту на землю серія ЯД № 971959 від 22 квітня 2008 року.
Згодом 29 серпня 2017 року ОСОБА_3 передала свої майнові права ОСОБА_2 , що потребує нового узгодження. Філософія виділу, схема та параметри земельної ділянки представлені в додатку 2 на площу 64,3 кв.м. власника ОСОБА_1 .
Враховуючи наведене, ОСОБА_1 просив суд виділити йому земельну ділянку площею 64,3 кв.м., що знаходиться під часткою будинку по АДРЕСА_1 згідно схеми додатка 2, та стягнути з відповідача судовий збір.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2023 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду обґрунтоване тим, що ОСОБА_1 у позові ставить питання про виділення йому земельної ділянки, що знаходиться під часткою будинку по АДРЕСА_1 , при цьому не обґрунтовує, які його права та інтереси порушені відповідачем ОСОБА_2 . У зв`язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню.
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та просить скасувати рішення Уманського міськрайонного суду від 22 лютого 2023 року, а позовну заяву залишити без розгляду.
У апеляційній скарзі вказує, що при встановлених судом обставинах не доведення позивачем позовних вимог, на суд був покладений обов`язок на кожній стадії судового процесу залишити позов без розгляду: при відкритті провадження за ст. 187 ЦПК України, у підготовчому засіданні за ст. 200 ЦПК України, на стадії розгляду по суті – за ст. 257 ЦПК України, а не приймати незаконне рішення та перешкоджати повторному зверненню позивача із заявою до суду.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив.
Належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, учасники справи в судове засідання не з`явились, що відповідно до статті 372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення із наступних підстав.
Частиною третьою статті 3 ЦПК України визначено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. 
Вказане судове рішення відповідає вказаним вимогам.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02 липня 2004 року було визначено порядок користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1 (справа № 2-443-2004), ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с. 43-44).
ОСОБА_2 на підставі договору дарування частки житлового будинку № 3949 від 29 серпня 2017 року є власником 1/6 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , що розміщений на земельній ділянці, площею 0.0477 га.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_1 не вказано, які саме його права та інтереси порушено відповідачем ОСОБА_2 , та які підлягають захисту судом.
Статтею 4 ЦПК України, статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 912/1856/16 та від 14 травня 2019 року у справі № 910/11511/18.
Порушенням розуміється такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке. Порушення права пов`язане з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково (постанова Об`єднаної Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2020 року у справі №910/12787/17).
Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ земельної ділянки, у зв`язку із тим, що позивачем не доведено належними доказами чим саме відповідач порушила його права та які права позивача було порушено відповідачем.
Твердження в апеляційній скарзі про те, що на суд був покладений обов`язок на кожній стадії судового процесу залишити позов без розгляду: при відкритті провадження за ст. 187 ЦПК України, у підготовчому засіданні за ст. 200 ЦПК України, на стадії розгляду по суті – за ст. 257 ЦПК України, є безпідставними, оскільки судом не було встановлено підстав для залишення позову без розгляду. При цьому судом правильно визначено, що не подання позивачем доказів на обґрунтування обставин, викладених у позовній заяві, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Враховуючи наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, колегія суддів не вбачає підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення суду.
Відповідно до статті 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2023 року – залишити без змін.
Керуючись статтями 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення. 
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції з підстав та на умовах, визначених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України. 

Судді