01.05.23
22-ц/812/406/23

Єдиний унікальний номер судової справи: 473/3748/22
Провадження №22-ц/812/406/23 Доповідач суду апеляційної інстанції Самчишина Н.В. 

Постанова
Іменем України

01 травня 2023 року         м. Миколаїв справа №473/3748/22
Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого Самчишиної Н.В.,
суддів: Коломієць В.В., Серебрякової Т.В.,
із секретарем судового засідання – Андрієнко Л.Д.,
за участі: представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника заінтересованої особи Міністерства оборони України – Ануфрієвої Д.В., представника заінтересованої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області Дробинської Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою Міністерства оборони України на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 лютого 2023 року, ухвалене у складі головуючого судді Вуїва О.В., в приміщенні суду у м. Вознесенськ об 11 год. 22 хв., повний текст рішення складено того ж дня, за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Вознесенський районний територіальний центр комплектування та соціальної підтримки Миколаївської області, Міністерство оборони України, Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, Вознесенський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), Орган опіки та піклування виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області, про встановлення факту батьківства,

установив:

14 грудня 2022 року ОСОБА_1 , діючи через свого представника – адвоката Врадій Л.М., звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту батьківства.
Доводи заяви обґрунтовано тим, що вона з восени 2011 року по 08 листопада 2022 року проживала разом однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 , яка належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , його батьку, брату та сестрі.
ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народився син ОСОБА_6 . 
Дані про батька дитини було записано з дотриманням вимог частини 1 статті 135 СК України за вказівкою матері.
З моменту народження дитини ОСОБА_5 визнав його своїм сином, утримував, займався вихованням та піклувався про нього.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 загинув в районі бойових дій населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України.
На даний час з метою належного оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_5 , отримання сином пенсії у зв`язку з втратою годувальника та одноразової допомоги від держави заявник бажає, щоб в відомостях про батька у свідоцтві про народження сина був зазначений її батьком ОСОБА_5 , що і слугувало підставою для звернення до суду з даною заявою про встановлення факту батьківства.
Посилаючись на викладене, заявниця просила встановити факт, що ОСОБА_5 є рідним батьком малолітнього ОСОБА_7 та внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. 
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 січня 2023 року до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи залучено Орган опіки та піклування виконкому Вознесенської міської ради Миколаївської області.
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 лютого 2023 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Встановлено факт батьківства ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Вознесенська Миколаївської області. 
Внесено зміни до актового запису про народження ОСОБА_7 за №497 від 10 грудня 2012 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області, зазначивши в графі відомості про батька « ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Вознесенська Миколаївської області, громадянин України».
Рішення суду мотивовано тим, що в судовому засіданні доведено достатніми доказами факт, про встановлення якого просить заявниця, із заяви та матеріалів справи не вбачається спору про право, а тому заява підлягає задоволенню.
Не погодившись з рішенням суду, Міністерство оборони України подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким залишити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства без розгляду.
Апеляційна скарга мотивована тим, що заявницею не було надано беззаперечних доказів на підтвердження факту батьківства ОСОБА_5 . Свідчення свідків, які надані в судовому засіданні були однотипними та суттєво не відрізнялись один від одного, що наводить сумнів щодо їх достовірності та обізнаності про ймовірне спільне життя ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , а також інших обставин життя даних громадян. Також, посилаючись на правові позиції Верховного Суду, заявник вказував, що єдиною підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути лише висновок судово-медичної (молекулярно-генетичної) експертизи. Крім того, наразі є безліч інших варіантів, які можуть бути прийнятними для рідних загиблої особи, зокрема приведення експертизи для встановлення спорідненості. У таких випадках можна встановлювати батьківство непрямим способом, порівнявши тестування між родичем передбачуваного батька, такого як брат/сестра, батько/мати і дитиною. У даному випадку буде дано відповідь чи має дитина кровну спорідненість з даними людьми. Якщо відповідь буде позитивною, то можна говорити про підтвердження батьківства щодо відсутньої людини. Проте, судом першої інстанції не надано належну оцінку доцільності проведення експертизи.
У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника – адвокат Врадій Л.М., посилаючись на необґрунтованість її доводів, просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін. 
Представник просила долучити до матеріалів справи висновок експертного дослідження №ЕД-19/115-23/4720/БД від 06 квітня 2023 року Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, яким встановлено, що біологічна спорідненість по чоловічій лінії ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (брата загиблого ОСОБА_5 ), не виключається. При цьому, заявник зазначала, що експертне дослідження не було проведено та надано районному суду з поважних причин, оскільки у неї з`явилась можливість її повернення з сином з-за кордону лише в березні 2023 року, після отримання закордонного паспорта на сина та згоди ОСОБА_4 щодо проведення дослідження.
Інші учасники справи відзивів на апеляційну скаргу не подали.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом установлено, що ОСОБА_1 з 2011 року по 08 листопада 2022 року проживала без реєстрації шлюбу з громадянином ОСОБА_5 в квартирі АДРЕСА_1 , яка на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 квітня 1994 року належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , його батьку ОСОБА_8 , матері - ОСОБА_9 , рідній сестрі – ОСОБА_10 та рідному брату ОСОБА_4 . 
В період спільного проживання з ОСОБА_5 у ОСОБА_1 народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Дані про батька дитини було записано відповідно до вимог частини 1 статті 135 СК України за вказівкою матері.
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 загинув в районі бойових дій населеного пункту Білогорівка Сєвєродонецького району Луганської області під час виконання бойового завдання із захисту територіальної цілісності Батьківщини, відсічі та стримування збройної агресії російської федерації проти України.
Частиною 1 статті 135 СК України передбачено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до частини 1 статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Передумовою звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини 1 статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.
Як встановлено ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою, поданої в порядку окремого провадження, в якій просить встановити факт батьківства ОСОБА_5 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо малолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та внести відповідні зміни про батька до актового запису № 497 від 10 грудня 2012 року про народження дитини.
Відповідно до статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. Так, згідно з частиною другою даної статті ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду в порядку окремого провадження за таких умов: факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. 
Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету, для якої необхідне його встановлення.
Отже, визначальною обставиною при розгляді заяви про встановлення певних фактів в порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право.
У частині 4 статті 315 ЦПК України передбачено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду.
Звертаючись до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, ОСОБА_1 просила встановити, що померлий ОСОБА_5 , є батьком її малолітнього сина, зазначивши при цьому мету встановлення такого факту оформлення спадщини, отримання пенсії у зв`язку з втратою годувальника та одноразової допомоги від держави.
У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» судам роз`яснено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо, зокрема, згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Розглядаючи заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства суд першої інстанції дійшов висновку, що встановлення факту батьківства не пов`язане зі спором про право і відсутні підстави ставити під сумнів достовірність і правильність наведених заявником фактів і доказів.
З таким висновком апеляційний суд не погоджується, оскільки при розгляді справи суд першої інстанції не з`ясував всіх обставин справи, пов`язаних з метою встановлення такого юридичного факту, а саме оформлення як прав на спадкування після смерті ОСОБА_5 , так і оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та отримання одноразової грошової допомоги.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
У статті 1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно з частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Відповідно до пункту 1 частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (далі - допомога) військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві визначений Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Відповідно до пункту 4 Порядку одноразова грошова допомога призначається у разі:
1) загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби;
2) смерті військовослужбовця, що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби, або смерті особи, звільненої з військової служби, протягом року після звільнення її з військової служби, якщо смерть настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, нещасного випадку, пов`язаних із проходженням військової служби;
3) загибелі (смерті) військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.
За вимогами пункту 10 Порядку члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи:
- заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності малолітніх та/або неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги;
- витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу);
- витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.
До заяви додаються копії:
-документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства;
- свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста;
- свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого);
- свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові);
- документів (відповідних сторінок за наявності), що посвідчують особу (паспорт громадянина України, тимчасове посвідчення громадянина України, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту) членів сім`ї, з даними про прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) особи, до яких внесено відомості про реєстрацію місця проживання, та довідку про реєстрацію місця проживання (у разі коли відомості про реєстрацію місця проживання до таких документів не внесені);
- свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині;
- документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою);
- рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста);
- рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні);
- постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку смерті (контузії, травми або каліцтва), захворювання.
У разі наявності рішення суду, яке набрало законної сили, з питань призначення та виплати одноразової грошової допомоги члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується допомога, подають уповноваженому органові документи, копії документів, зазначені в абзацах другому - шістнадцятому цього пункту, та копію відповідного рішення суду.
Частиною шостою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.
Відповідно пунктів 12, 13 Порядку призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).
Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого обов`язково додаються документи, зазначені в пунктах 10 та 11 цього Порядку.
Розпорядник бюджетних коштів у місячний строк після надходження всіх зазначених документів приймає рішення про призначення одноразової грошової допомоги або про відмову в її призначенні, або про повернення документів на доопрацювання (у разі, коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) і надсилає зазначене рішення разом з документами уповноваженому органу для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, а в разі відмови чи повернення документів на доопрацювання - для письмового повідомлення заявника з обґрунтуванням мотивів відмови чи повернення документів на доопрацювання.
Вимоги ОСОБА_1 пов`язані з доведенням наявності підстав, як для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_5 , так і для визнання (підтвердження) за дитиною певного соціально-правового статусу.
Апеляційний суд, врахувавши визначені законом завдання цивільного судочинства, визнає недопустимим ініціювання судового провадження у порядку окремого провадження з метою оцінки обставин, які становлять предмет доказування у провадженні у порядку позовного провадження, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу, отриманого у такому провадженні, належним та допустимим.
За таких обставин колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку окремого провадження.
Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 376 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення лише за умови, якщо це порушення призвело до ухвалення незаконного рішення.
З урахуванням викладеного, оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню із залишенням заяви про встановлення факту батьківства без розгляду з підстав, передбачених частиною 4 статті 315 ЦПК України.
При цьому ОСОБА_1 не позбавлена права звернутися до суду із позовом про захист цивільних прав, які вважає порушеними, не визнаними чи оспореними із належним дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства та у порядку, який визначено ЦПК України. Разом з тим, відповідно, колегія суддів зауважує, що за своїм предметом та можливими правовими наслідками, вимоги пов`язані з публічно-правовими відносинами заявниці з державою, не підлягають вирішенню у порядку цивільного судочинства.
Відповідно до частини 7 статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.
Керуючись статтями 294, 315, 374, 376, 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу Міністерства оборони України задовольнити.
Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 лютого 2023 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства залишити без розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту у випадках, передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий                                                Н.В. Самчишина

Судді                                                        В.В. Коломієць 

Т.В. Серебрякова

Повний текст постанови складено 01 травня 2023 року.