ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33001 , м. Рівне,  вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2023 року                                  Справа №906/311/20 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі:
головуючий суддя Дужич С.П.,
суддя Павлюк І.Ю. , 
 суддя Савченко Г.І. 

при секретарі судового засідання Соколовській О.В. 
за участю представника АТ "Укрсиббанк" - Гіль Наталія Володимирівна (поза межами приміщення суду)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" на ухвалу Господарського суду Житомирської області від 02 березня 2023 року, суддя Костриця О.О., м. Житомир, повний текст складено 03 березня 2023 року, у справі
за заявою ОСОБА_1   
про неплатоспроможність фізичної особи
Судом роз`яснено представнику банку права та обов`язки, передбачені ст. ст. 42, 46 ГПК України. Клопотання про відвід суддів не заявлялось.

ВСТАНОВИВ:
25 січня 2023 року, арбітражний керуючий Пузирний Т.М. звернувся до Господарського суду Житомирської області з клопотанням про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за період виконання повноважень керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 з 22 вересня 2020 року по 02 лютого 2023 року.
16 лютого 2023 року, арбітражний керуючий Пузирний Т.М. надіслав до суду уточнення до клопотання від 25 січня 2023 року, у яких заявив вимогу про стягнення з АТ "Укрсиббанк" на користь арбітражного керуючого Пузирного Т.М. 79 678,08 грн. - грошової винагороди та 4 752,25 грн. - витрат.
02 березня 2023 року, ухвалою Господарського суду Житомирської області було задоволено клопотання керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Пузирного Т.М. в частині стягнення з АТ "Укрсиббанк" грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з урахуванням уточнень від 16 лютого 2023 року та стягнуто з банку на користь арбітражного керуючого 79 678,08 грн. - грошової винагороди та 4 752,25 грн. - витрат.
АТ "Укрсиббанк" у своїй апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення, яким у задоволенні клопотання арбітражного керуючого Пузирного Т.М. - відмовити, вважаючи, що прийняті судом висновки не відповідають обставинам справи, а також порушено норми матеріального права, оскільки судом не враховано економічні і правові інтереси сторін, та те, що банку вже і так не будуть повернуті грошові кошти, які прощені (списані) в розмірі 464 907,65 грн., так він додатково має понести ще і збитки у вигляді витрат на сплату винагороди арбітражному керуючому в розмірі 79 768,08 грн. та відшкодування витрат в розмірі 4 752,25 грн., при цьому відбувається відновлення платоспроможності боржника та судом встановлена наявність у боржника доходів в розмірі 20 006,31 грн. які, після сплати суми визначеної затвердженим планом реструктуризації боржника на погашення боргів кредитору, залишаються у розпорядженні боржника, а  тому вважає, що доцільно було б стягнути зазначені кошти саме з боржника. 
Окремо, звертає увагу суду, що жодним нормативно-правовим актом, у тому числі і КУзПБ не встановлено обов`язку кредитора оплачувати винагороду арбітражному керуючому.
Також, не погоджується з посиланням суду при постановленні оскаржуваної ухвали на правові висновки Верховного Суду викладені в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №902/626/20, оскільки фактичні обставини у справі №902/626/20 та справі у якій ухвалено оскаржуване рішення є різними. Обставини справи №902/626/20 стосуються нарахування та виплати основної грошової винагороди за виконання обов`язків керуючого реалізацією майна та встановлення судами попередніх інстанцій відсутні майнових активів банкрута, за рахунок яких можливе погашення суми основної грошової винагороди арбітражного керуючого Титаренко Є.І. Обставини справи у якій прийнято оскаржуване рішення стосуються стягнення основної грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним повноважень керуючого реструктуризацією, затвердженні плану реструктуризації (відбувається відновлення платоспроможності боржника) та наявності доходів боржника, за рахунок яких можливе стягнення основної грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним повноважень у справі.
У своєму відзиві на апеляційну скаргу арбітражний керуючий Пузирний Т.М. вважає подану апеляційну скаргу необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає, натомість ухвала суду першої інстанції прийнята у чіткій відповідності до норм матеріального і процесуального права.

05 квітня, 08, 10 і 12 травня 2023 року, ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду за скаргою АТ "Укрсиббанк" було відкрито апеляційне провадження і призначено її розгляд на 23 травня 2023 року у режимі відеоконференції.
Представник банку у судовому засіданні підтримав доводи і вимоги, викладені у апеляційній скарзі.
Відповідно до ч.2 ст. 270 ГПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.
Враховуючи вимоги ст. ст. 269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справи в апеляційній інстанції, а також те, що учасники по справі належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, суд вважає за можливе провести судове засідання за відсутності представників інших учасників провадження у справі про банкрутство. До того ж, ухвалою апеляційного суду від 05 квітня 2023 року, явка представників обов`язковою не визнавалась.

Колегія суддів, заслухавши доповідь головуючого, пояснення представника банку, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши повноту з`ясування та доведеність всіх обставин, що мають значення для справи, дослідивши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права встановила, що:
22 вересня 2020 року, ухвалою Господарського суду Житомирської області було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Пузирного Т.М. (т.2 а.с.144-149)
03, 27 листопада і 28 грудня 2020 року, ухвалами Господарського суду Житомирської області вирішено здійснити сплату основної винагороди арбітражному керуючому Пузирному Т.М. за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією в розмірі 31 530 грн. (10 590,00 грн., 10 958,00 грн., 9 982,00 грн., відповідно), за рахунок коштів, авансованих фізичною особою ОСОБА_1 
23 грудня 2020 року, ухвалою Господарського суду Житомирської області було визнано вимоги АТ "Укрсиббанк" до боржника ОСОБА_1 на суму 908 576,41 грн. - тіла кредиту - позачергово, як вимоги, що забезпечені заставою майна фізичної особи; 36 968,57 грн. - процентів - позачергово, як вимоги, що забезпечені заставою майна фізичної особи; 15 956,79 грн. - процентів, нарахованих у порядку ст. 625 ЦК України, - позачергово, як вимоги, що забезпечені заставою майна фізичної особи; 13 723,32 грн. - пені - третя черга задоволення вимог кредиторів; 1 218,00 грн. - судового збору - друга черга задоволення вимог кредиторів; 4 204,00 грн. - витрати, які відшкодовуються до задоволення вимог кредиторів.
25 січня 2023 року, відповідно до протоколу, зборами кредиторів фізичної особи ОСОБА_1 не було затверджено (відхилено) звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат у справі про неплатоспроможність фізичної особи. (т.6 а.с.225-226)
25 січня 2023 року, арбітражний керуючий Пузирний Т.М. звернувся до Господарського суду Житомирської області з клопотанням про затвердження звіту про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за період виконання повноважень керуючого реструктуризацією фізичної особи ОСОБА_1 з 22 вересня 2020 року по 02 лютого 2023 року та стягнення з АТ "Укрсиббанк" грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого. (т.6 а.с.223-234)
02 лютого 2023 року, ухвалою суду, зокрема, було частково задоволено клопотання арбітражного керуючого Пузирного Т.М. від 25 січня 2023 року:
- затверджено звіт про нарахування та виплату грошової винагороди за період виконання повноважень керуючого реструктуризацією боржника з 22 вересня 2020 року по 02 лютого 2023 року на суму 111 208,08 грн.; 
- затверджено звіт про здійснення та відшкодування витрат за період виконання повноважень керуючого реструктуризацією боржника з 22 вересня 2020 року по 02 лютого 2023 року на суму 4 752,25 грн.; 
- в решті вимог клопотання - відмовлено. (т.7 а.с.9-12)
16 лютого 2023 року, ухвалою суду, зокрема, відкладено розгляд клопотання керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Пузирного Т.М. від 25 січня 2023 року в частині стягнення з АТ "Укрсиббанк" грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого на 02 березня 2023 року. (т.6 а.с.13-14)
21 лютого 2023 року, арбітражний керуючий Пузирний Т.М. надіслав до суду уточнення до клопотання від 25 січня 2023 року, у яких заявив вимогу про стягнення з АТ "Укрсиббанк" на користь арбітражного керуючого Пузирного Т.М. 79 678,08 грн. - грошової винагороди та 4 752,25 грн. - витрат.
02 березня 2023 року, ухвалою Господарського суду Житомирської області було задоволено клопотання керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Пузирного Т.М. в частині стягнення з АТ "Укрсиббанк" грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з урахуванням уточнень від 16 лютого 2023 року та стягнуто з банку на користь арбітражного керуючого 79 678,08 грн. - грошової винагороди та 4 752,25 грн. - витрат.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на наступне.
Згідно п.17 ч.1  ст. 255 ГПК України, окремо від рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції у справах про банкрутство (неплатоспроможність) у випадках, передбачених    Законом України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Відповідно до ч.2  Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, з дня введення в дію цього  Кодексу  визнано таким, що втратив чинність  Закон України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом".
Частиною 4  Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства  (надалі - Кодексу) встановлено, що з дня введення в дію цього    Кодексу  подальший розгляд справ про банкрутство здійснюється відповідно до положень цього  Кодексу    незалежно від дати відкриття провадження у справі про банкрутство, крім справ про банкрутство, які на день введення в дію цього    Кодексу  перебувають на стадії санації, провадження в яких продовжується відповідно до  Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом". Перехід до наступної судової процедури та подальше провадження у таких справах здійснюється відповідно до цього  Кодексу.
Кодекс  встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.
Порядок сплати грошової винагороди арбітражного керуючого та відшкодування його витрат, понесених під час виконання повноважень у справі про банкрутство, визначено положеннями  ст. 30 Кодексу, за якою арбітражний керуючий виконує повноваження за грошову винагороду (основну та додаткову).
Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень.
Сплата основної винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень, у тому числі керуючого реструктуризацією, здійснюється за рахунок коштів, авансованих заявником (кредитором або боржником) на депозитний рахунок господарського суду, який розглядає справу, до моменту подання заяви про відновлення відкриття провадження у справі.
У разі якщо процедура триває після закінчення авансованих заявником коштів, основна винагорода арбітражного керуючого сплачується за рахунок коштів, одержаних боржником - юридичною особою у результаті господарської діяльності, або коштів, одержаних від продажу майна боржника, яке не перебуває в заставі.
Витрати арбітражного керуючого, пов`язані з виконанням ним повноважень у справі, відшкодовуються в порядку, передбаченому цим Кодексом, крім витрат на страхування його професійної відповідальності за заподіяння шкоди, а також витрат, пов`язаних з виконанням таких повноважень у частині, в якій зазначені витрати перевищують регульовані державою ціни (тарифи) на відповідні товари, роботи, послуги чи ринкові ціни на день здійснення відповідних витрат або замовлення (придбання) товарів, робіт, послуг (ч.4 ст. 30 Кодексу).
Відповідно до ч.5 ст. 30 Кодексу, кредитори можуть створювати фонд для авансування грошової винагороди арбітражного керуючого. Порядок формування фонду та порядок використання його коштів визначаються рішенням комітету кредиторів та затверджуються ухвалою господарського суду.
Звіт арбітражного керуючого про нарахування і виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат має бути схвалений зборами кредиторів (у процедурі банкрутства фізичної особи) чи комітетом кредиторів (у процедурі банкрутства юридичної особи), а в частині витрат, що стосуються заставного майна, - забезпеченим кредитором.
Звіт про нарахування та виплату грошової винагороди, здійснення та відшкодування витрат за підсумками процедур розпорядження майном, санації, ліквідації, реструктуризації заборгованості, погашення боргів подається арбітражним керуючим до господарського суду за п`ять днів до закінчення відповідної процедури, розглядається судом та затверджується ухвалою, що може бути оскаржена у встановленому порядку.
Неприйняття зборами кредиторів (комітетом кредиторів) рішення щодо схвалення або погодження звітів арбітражного керуючого не позбавляє господарський суд права розглянути їх самостійно. (Зазначена правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 24 липня 2018 року у справі №5019/2862/11, від 04 червня 2019 року у справі №Б-24/172-09).
Як встановлено з матеріалів справи, 22 вересня 2020 року, ухвалою господарського суду було відкрито провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів боржника, керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Пузирного Т.М., отже з 22 вересня 2020 року дана особа виконує повноваження керуючого реструктуризацією у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .
При зверненні з заявою про неплатоспроможність, ОСОБА_1 на депозитний рахунок суду було внесено 31 530,00 грн. в якості авансованих коштів на оплату грошової винагороди арбітражного керуючого (квитанція №5404999 від 07 квітня 2020 року). Дана сума була виплачена Пузирному Т.М. згідно ухвал господарського суду першої інстанції від 03, 27 листопада і 28 грудня 2020 року, - за період виконання повноважень керуючого реструктуризацією.
В той же час, ухвалою Господарського суду Житомирської області від 02 лютого 2023 року, яка не оскаржена і набрала законної сили, серед іншого, було затверджено звіт арбітражного керуючого Пузирного Т.М. про нарахування та виплату грошової винагороди за період виконання повноважень керуючого реструктуризацією боржника з 22 вересня 2020 року по 02 лютого 2023 року на суму 111 208,08 грн.; затверджено звіт про здійснення та відшкодування витрат за період виконання повноважень керуючого реструктуризацією боржника з 22 вересня 2020 року по 02 лютого 2023 року на суму 4 752,25 грн.
Таким чином, оскільки процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 тривала після закінчення авансованих боржником коштів боржника, залишок не сплаченої основної грошової винагороди керуючого реструктуризацією боргів становить 79 768,08 (111 208,08 - 31 530,00) грн. та не відшкодованих витрат - 4 752,25 грн., питання стягнення яких арбітражний керуючий Пузирний Т.М. ставить з єдиного кредитора - АТ "Укрсиббанк", грошові вимоги якого у загальному обсязі в 980  647,09 грн. були визнані ухвалою господарського суду від 23 грудня 2020 року.
Згідно ч.7  ст. 43 Конституції України,  право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Отже, надання послуг арбітражного керуючого відбувається виключно на платній основі. Законодавством не передбачено випадків здійснення своїх повноважень арбітражним керуючим безоплатно.
Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 липня 2020 року справа №918/454/18.
Лише у разі відсутності майна боржника та інших джерел оплати грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень ліквідатора, така грошова винагорода може бути стягнута з кредиторів пропорційно до розміру визнаних кредиторських вимог.
Кредитори як споживачі послуг арбітражного керуючого, які очікують на результат його діяльності, мають усвідомлювати, що арбітражний керуючий в свою чергу правомірно очікує на отримання передбаченої законом грошової винагороди у зв`язку із належним здійсненням ним повноважень розпорядника майна, ліквідатора, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією у конкретній справі, оплата грошової винагороди у випадку неможливості здійснення її оплати з інших джерел має покладатися на кредиторів (кредитора) неплатоспроможного боржника.
При цьому, можливість покладення на кредиторів передбаченої законом грошової винагороди арбітражного керуючого у зв`язку з належним здійсненням ним повноважень керуючого реструктуризацією, керуючого реалізацією, у разі якщо провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи триває після закінчення авансованих заявником коштів, повинна стимулювати кредиторів боржника здійснювати належний контроль за діяльністю арбітражного керуючого, приймати активну участь у такому провадженні та ухилятися від зловживання своїми правами і нехтування обов`язками, що, зокрема, може мати наслідком недопущення безпідставного затягування розгляду справи.
У випадку, коли оплата послуг арбітражного керуючого здійснюється не за рахунок коштів, одержаних від продажу майна боржника, чи коштів, одержаних у результаті виробничої діяльності боржника, то така оплата повинна здійснюватись за рахунок коштів кредиторів, виходячи із принципу пропорційності їх грошовим вимогам.
Аналогічна правова позиція викладена    у постанові Верховного Суду від 01 серпня 2018 року, у справі №912/1783/16.
З огляду на викладене, відмінність боржників, яка виражається у різному статусі юридичних та фізичних осіб і застосування до них різних процедур передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, жодним чином не може нівелювати право арбітражного керуючого на отримання передбаченої законом винагороди та на відшкодування його витрат (правові висновки Верховного Суду викладені в постанові від 14 грудня 2021 року у справі №902/626/20).
Задовольняючи клопотання арбітражного керуючого Пузирного Т.М. від 25 січня 2023 року (уточнене 21 лютого 2023 року) в частині стягнення 79 678,08 грн. - грошової винагороди та 4 752,25 грн. - витрат з АТ "Укрсиббанк", як єдиного кредитора, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що:
- скарг чи заперечень стосовно дій (бездіяльності) арбітражного керуючого Пузирного Т.М. або інших обставин, які б свідчили про неналежне виконання останнім своїх повноважень до суду від учасників справи не надходило; питання про відсторонення арбітражного керуючого від виконання повноважень перед судом не порушувалось;
- кредитором - АТ "Укрсиббанк" у цій справі не створювався фонд для авансування грошової винагороди арбітражного керуючого;
- питання джерела сплати грошової винагороди, відшкодування витрат арбітражного керуючого Пузирного Т.М. за період виконання повноважень керуючого реструктуризацією боргів боржника не визначено планом реструктуризації боргів боржника, погодженим кредитором та поданим до суду у даній справі.
Крім того, даючи оцінку доводам апеляційної скарги, колегія суддів враховує, що за результатами затвердження плану реструктуризації боргів ОСОБА_1. (ухвала суду від 02 березня 2023 року), розмір вимог АТ "Укрсиббанк", які підлягають погашенню протягом 15 років, з відсотковою ставкою у розмірі (9,96 %), 496 594,12 грн. АТ "Укрсиббанк" заперечення щодо суми вимог забезпеченого кредитора, яка підлягає погашенню боржником відповідно до умов плану реструктуризації боргів, не надавалися.
На задоволення побутових потреб боржника щомісяця залишатиметься регулярний дохід у вигляді заробітної плати в сумі 20 006,31 грн., з яких останнім щомісячно проводитимуться сплати більше 6 500,00 грн.
На утриманні боржника знаходяться двоє неповнолітніх дітей і дружина в декретній відпустці. 
Отже, у боржника відсутня можливість відшкодування винагороди та витрат арбітражного керуючого за рахунок власних коштів.
Кредитор - АТ "Укрсиббанк" прийняв участь в справі про неплатоспроможність боржника добровільно, отже зобов`язаний нести усю відповідальність за результатами розгляду справи, незважаючи на те, є вони негативними, нульовими або позитивним в фінансовому значенні для нього.
За наведених вище обставин, суд дійшов вірного висновку, що сплата основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання повноважень керуючого реструктуризацією майна у даній справі повинна здійснюватись за рахунок коштів кредитора, виходячи з принципу пропорційності його грошовим вимогам, а тому клопотання керуючого реструктуризацією боргів боржника арбітражного керуючого Пузирного Т.М. від 25 січня 2023 року в частині стягнення з АТ "Укрсиббанк" грошової винагороди та витрат арбітражного керуючого з урахуванням уточнень від 16 лютого 2023 року слід задовольнити і стягнути з АТ "Укрсиббанк" його користь 79 678,08 грн. - грошової винагороди та 4 752,25 грн. - витрат. 
Європейський суд з прав людини у справах "Серявін та інші проти України" і "Трофимчук проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент (довід). Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Тому, інші заперечення, викладені у апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.
Згідно ст.ст. 74, 77 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.
Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що рішення господарського суду першої інстанції прийняте у відповідності до норм ст. 236 ГПК України із всебічним, повним та об`єктивним дослідженням матеріалів справи в їх сукупності та вірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому відсутні правові підстави для її скасування та задоволення вимог апеляційної скарги.
Судові витрати за подачу апеляційної скарги, на підставі ст.ст. 129, 282 ГПК України, у зв`язку з відмовою в їх задоволенні, покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 269-276, 281-284 ГПК України, суд,-
                                   
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" - залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду Житомирської області від 02 березня 2023 року у справі №906/311/20 - без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.
Справу №906/311/20 повернути Господарському суду Житомирської області.

Повний текст постанови складений "12" червня 2023 року.

Головуючий  суддя                                                                      Дужич С.П. 

Суддя                                                                                              Павлюк І.Ю.  

Суддя                                                                                              Савченко Г.І.