ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/144/23 Справа № 172/313/21  Категорія 27 	  	Суддя у 1-й інстанції - Битяк І. Г. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Лаченкової О.В,
при секретарі - Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргоюОСОБА_1 
на заочне рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2021 року 
у справі за позовом фермерського господарства «Росток 2020» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договорами позики, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2021 року ФГ «Росток 2020» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що СФГ «Росток 2020» на прохання ОСОБА_1 на протязі 2016-2017 року надавало йому кошти в борг на підставі договорів позики: № 02/2016-2 від 05 лютого 2016 року з оговорених у договорі 2 400 000,00 грн. йому було надано в борг кошти в сумі 2 100 000,00 грн. Згідно з п. 4.1 договору  ОСОБА_1  зобов`язався повернути зазначені кошти протягом трьох років, тобто до 05 лютого 2019 року; № 02/2017-2 від 17 лютого 2017 року надано  ОСОБА_1  в борг кошти в сумі 400 000,00 грн. Згідно з п. 4.1 договору  ОСОБА_1  зобов`язався повернути зазначені кошти протягом трьох років, тобто до 17 лютого 2020 року; № 03/2017-6 від 16 березня 2017 року, з оговорених у договорі 640 000,00 грн., йому було надано в борг кошти в сумі 639 572,38 грн. Згідно з п. 4.1 договору  ОСОБА_1  зобов`язався повернути зазначені кошти протягом трьох років, тобто до 16 березня 2020 року; № 09/2017-10 від 06 вересня 2017 року, надано  ОСОБА_1 в борг кошти в сумі 100 000,00 грн. Згідно з п. 4.1 договору  ОСОБА_1  зобов`язався повернути зазначені кошти протягом трьох років, тобто до 06 вересня 2020 року.
Зазначає, що зазначені умови договорів позики  ОСОБА_1  належним чином не виконав, у зв`язку з чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 2 237 672,38 грн.
Оскільки боржник прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити йому 3% річних від простроченої суми заборгованості та борг з урахуванням індексу інфляції.
Враховуючи зазначене просив суд стягнути з  ОСОБА_1  на користь ФГ «Росток 2020» заборгованість за договорами позики у загальній сумі 2 543 305,51 грн.
Заочним рішенням Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2021 року позов ФГ «Росток 2020» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ФГ «Росток 2020» заборгованість за договорами позики на загальну суму 2 543 305,51 грн., де:
- за договором позики № 02/2016-2 від 05 лютого 2016 року сума основного боргу складає 1 098 100,00 грн.; інфляційні втрати – 119 583,09 грн.; 3 % річних від суми основного боргу – 71 391,54 грн.;
- за договором позики № 02/2017-2 від 17 лютого 2017 року сума основного боргу складає 400 000,00 грн.; інфляційні втрати – 30 120,00 грн.; 3 % річних від суми основного боргу – 13 615,18 грн.;
- за договором позики № 03/2017-6 від 16 березня 2017 року сума основного боргу складає 639 572,00 грн.; інфляційні втрати – 42 723,41 грн.; 3 % річних від суми основного боргу – 20 301,85 грн.;
- за договором позики № 09/2017-10 від 06 вересня 2017 року сума основного боргу складає 100 000,00 грн.; інфляційні втрати – 6 150,00 грн.; 3 % річних від суми основного боргу – 17 48,06 грн.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
Рішення суду першої інстанції мотивовано наявністю достатніх підстав для стягнення заборгованості, оскільки ОСОБА_1 , отримані у позику кошти у строк встановлений договорами позики не повернув.
Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції неповно з`ясовані обставини, що мають значне значення для справи та зроблено висновки, що не відповідають фактичним обставинам справи. Зазначає, що через неповідомлення відповідача належним чином про наявність даної справи та про день та час слухання справи, останній був фактично позбавлений можливості заперечувати проти позовної заяви, давати усні та письмові пояснення суду, що є грубим порушенням норм процесуального права. Зазначає, що судом першої інстанції задоволено позовні вимоги про стягнення заборгованості за договорами позики, які були розірвані 25 жовтня 2019 року, у зв`язку із прощенням СФГ «Росток» позики, що виключає правові підстави для стягнення з відповідача грошових коштів за розірваними договорами позики.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому просив залишити апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а рішення суду без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення та якими доказами вони підтверджується, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення не відповідає.
Судом встановлено, що відповідно до договорів позики укладених між СФГ «Росток2020» та ОСОБА_1 :
- № 02/2016-2 від 05 лютого 2016 року з оговорених у договорі 2 400 000,00 грн., ОСОБА_1 було надано безпроцентну позику в сумі 2 100 000,00 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 26 від 05 лютого 2016 року та № 48 від 12 лютого 2016 року з терміном надання позики 3 роки з моменту підписання цього договору, тобто до 05 лютого 2019 року;
- № 02/2017-2 від 17 лютого 2017 року ОСОБА_1 було надано безпроцентну позику в сумі 400 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 37 від 17 лютого 2017 року з терміном надання позики 3 роки з моменту підписання цього договору, тобто до 17 лютого 2020 року;
- № 03/2017-6 від 16 березня 2017 року з оговорених у договорі 640 000,00 грн., ОСОБА_1 було надано безпроцентну позику в сумі 639 572,38 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 110 від 16 березня 2017 року та видатковим касовим ордером від 10 травня 2017 року з терміном надання позики 3 роки з моменту підписання цього договору, тобто до 16 березня 2020 року;
- № 09/2017-10 від 06 вересня 2017 року, ОСОБА_1 було надано безпроцентну позику в сумі 100 000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 334 від 07 вересня 2017 року з терміном надання позики 3 роки з моменту підписання цього договору, тобто до 06 вересня 2020 року.
Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 зазначених вище договорів позики після закінчення терміну, зазначеного в п. 4.1 цих договорів, позичальник зобов`язується протягом 3 робочих днів повернути суму позики у визначеному порядку готівкою.
З наданого позивачем розрахунку позичальник станом на 06 квітня 2021 року має перед позикодавцем заборгованість за вищевказаними договорами позики, а саме: за договором № 02/2016-2 від 05 лютого 2016 року сума основного боргу складає 1 098 100,00 грн.; інфляційні втрати – 119 583,09 грн.; 3 % річних від суми основного боргу – 71 391,54 грн.;
- за договором № 02/2017-2 від 17 лютого 2017 року сума основного боргу складає 400 000,00 грн.; інфляційні втрати – 30 120,00 грн.; 3 % річних від суми основного боргу – 13 615,18 грн.;
- за договором № 03/2017-6 від 16 березня 2017 року сума основного боргу складає 639 572,00 грн.; інфляційні втрати – 42 723,41 грн.; 3 % річних від суми основного боргу – 20 301,85 грн.;
- за договором № 09/2017-10 від 06 вересня 2017 року сума основного боргу складає 100 000,00 грн.; інфляційні втрати - 6150,00 грн.; 3 % річних від суми основного боргу - 1748,06 грн.
Встановлено, що між сторонами 05 лютого 2016 року, 17 лютого 2017 року, 16 березня 2017 року та 06 вересня 2017 року були укладені договори позики з додержанням письмової форми, договори підписані сторонами, на виконання укладених та підписаних договорів СФГ «Росток 2020» надало у безготівковому перерахунку на особистий рахунок позичальника ОСОБА_1 грошові кошти у визначених сумах, однак у встановлені договорами позики строки, ОСОБА_1 не виконав свої зобов`язання.
У статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтями 610, 611 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Встановивши, що отримані відповідачем у позику кошти у строк встановлений договорами позики не повернуті, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості.
Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Згідно статті 604 ЦК України зобов`язання припиняється за домовленістю сторін. 
Відповідно до положень статті 605 ЦК України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. 
З матеріалів справи вбачається, що рішенням, оформленим протоколом Загальних зборів членів СФГ «Росток» від 25 жовтня 2019 року №5, членами СФГ «Росток» було прийнято рішення про анулювання (пробачення) СФГ «Росток» боргу за договорами позики, укладеними між СФГ «Росток» та його членами, шляхом підписання додаткових угод до договорів позики (т. 1 а.с. 231).
Відповідно до додаткових угод укладених між СФГ «Росток» та ОСОБА_1 від 25 жовтня 2019 року: №1 до договору позики № 02/2016-2 від 05 лютого 2016 року, №1 до договору позики № 02/2017-2 від 17 лютого 2017 року, №1 до договору позики № 03/2017-6 від 16 березня 2017 року; №1 до договору позики № 09/2017-10 від 06 вересня 2017 року, сторони, керуючись статтею 605 ЦК України та протоколом №5 Загальних зборів членів СФГ «Росток» від 25 жовтня 2019 року дійшли згоди про припинення зобов`язань позичальника ОСОБА_1 перед СФГ «Росток» шляхом прощення неповерненої частини позики. Сторони також дійшли згоди, що відповідні договори позики вважаються розірваними з дати підписання цих додаткових угод (т.1 а.с.110, 111, 112, 113). Зазначені додаткові угоди до договорів позики підписані уповноваженою особою - головою СФГ «Росток» Лебедєвою Л.Є. та позичальником ОСОБА_1 та сторонами не оспорюється.
Встановлено, що зазначені вище додаткові угоди до договорів позики є чинними та їх недійсність у судовому чи іншому порядку не визнавалась.
Крім того, долучений до матеріалів справи позивачем висновок експертів №473-22 від 09 лютого 2022 року не може бути визнаний належним та допустимим доказом, з огляду на наступне.
Так, статтею 106 ЦПК України, передбачено можливість проведення експертизи на замовлення учасників справи.
Частиною 6 статті 106 ЦПК України зазначено, що експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Згідно з частини 5 статті 106 ЦПК України у висновку експерта повинно бути зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.
Разом з тим, у висновку експертів №473-22 від 09 лютого 2022 року не зазначено, що висновок підготовлено для подання до суду. 
Відповідне положення міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року № 522/1029/18. 
Щодо невідображення в бухгалтерській звітності 1 ДФ за ІV квартал 2019 року суми нарахованих та виплачених доходів ОСОБА_1 за ознаками «126» та «189», то дане питання стосується безпосередньо здійснення господарської діяльності СФГ «Росток» та вказує на неналежне ведення бухгалтерського обліку, проте не свідчить про недійсність спірних додаткових угод до договорів позики.
Не свідчить також про недійсність спірних додаткових угод до договорів позики і неподання ОСОБА_1 річної декларації про майновий стан і доходи у разі прощення боргу останньому.
Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ФГ «Росток 2020» про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 2 543 305,51 грн. за договорами позики.
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Заочне рішення Васильківського районного суду Дніпропетровської області від 09 червня 2021 року - скасувати і ухвалити нове про відмову у задоволенні позову фермерського господарства «Росток 2020».
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова