КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
    03680 м. Київ , вул. Солом`янська, 2-а 

Номер апеляційного провадження № 22-ц/824/4734/2023                                                                                                                           

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ     УКРАЇНИ
 
            30 березня 2023 року                                                                   м. Київ
                                                                                                                   Справа № 755/3826/22
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:   
головуючого   судді-доповідача                            Ящук Т.І., 
суддів                                                                        Махлай Л.Д., Немировської О.В.,  
за участю секретаря  судового засідання              Кравченко Н.О.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-Трейд» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року, ухвалене у складі судді Чех Н.А., 
у справі за позовом  ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-Трейд» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов`язання вчинити дії, стягнення заробітної плати та компенсації за час затримки,
 
встановив:
 
У травні 2022 року позивач  ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача  ТОВ «Кам-Трейд» про встановлення факту перебування у трудових відносинах, зобов`язання вчинити дії, стягнення заробітної плати та компенсації за час затримки.
Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що з 13.01.2021 року він був допущений до роботи на посаді вантажника складу готової продукції в ТОВ «Кам-Трейд» по АДРЕСА_1 , керівником по цеху виготовленню металевих дверей ОСОБА_2 . Про наявність вакансії вантажника дізнався з об`яви в інтернеті. Робота полягала у складуванні, відвантаженні металевих дверей, виїзді на новобудови у м. Києві для переміщення дверей на поверхи багатоповерхівок, тощо. При допуску його (позивача) до роботи його повідомлено, що заробітна плата становить 12 000 грн. на місяць, вихід на роботу по суботах додатково оплачується сумою 500 грн., та за розміщені на поверхах багатоповерхівок двері бригаді сплачується додатково 100 грн. за одні двері. Розмір оплати праці підтверджено і оголошенням про вакансію. 
Виїзди у м. Київ відбувались на будівництво житлового комплексу «Поетіка» (район вулиці Дегтярівська Шевченківського району м. Києва). В перший день виходу на роботу він надав керівнику цеху ОСОБА_3 свій паспорт, ідентифікаційний номер, трудову книжку, посвідчення водія авто-навантажувача та фотокартки 3,5 х 4,5. В цей же день документи йому були повернуті і роз`яснено, що на перші два тижні роботи він перебуватиме на випробуванні. Працедавець забезпечив його робочим місцем і всім необхідним інструментом та матеріалами, та фактично допустив до виконання трудових обов`язків, що свідчить про укладення сторонами саме усного трудового договору. 
До нього було доведено трудовий розпорядок з початком роботи з 08.00 години, перервою на обід з 12 до 13 години, завершенням робочого часу о 17.00 годині. По суботах робочий час тривав з 8 до 13 години з додатковою оплатою у 500 грн. Цього розпорядку він дотримувався з 13.01. по 14.05.2021 року включно, поки не «зірвав» спину на роботі по розміщенню дверей на поверхи багатоповерхівки у м. Києві. Через два тижні роботи його було оформлено і видано перепустку № 2510 на строк дії з 31.01.2021 року по 31.01.2022 року, де вклеєно його фотокартку. З причини хвороби («зірвав» спину) він не зміг 15.05.2021 року вийти на роботу, про що був повідомлений завідувач складу ОСОБА_4 , який був його безпосереднім керівником. 
17.05.2021 року він отримав від завідувача складом Юрія повідомлення в «Viber» о 8.42, 8.44, 8.46, 8.48 годині про його звільнення без виплати заробітної плати. В період з 13.01.2021 року по 31.03.2021 року з ним частками розраховувались по заробітній платі. Фактично за цей період він не має претензій до відповідача. З 01.04.2021 року по 14.05.2021 року оплата праці з ним, як і з іншими працівниками складу не була проведена. На його неодноразові звернення заробітна плата так і не була виплачена. Більш того, завідуючий складом заявив, що виплата заробітної плати звільненим з роботи здійснюється в останню чергу, і що він повідомить по телефону, коди це може відбутись. За його підрахунками борг відповідача по заробітній платі становить: за квітень 2021 року - 14 000 грн., з 10 по 14 травня 2021 року - 2750 грн. Його відсторонення від роботи не ґрунтувалось на підставах ст. 46 КЗпП, та з незрозумілих мотивів. Заяви про звільнення він не писав, з наказом його не ознайомлено. 
У зв`язку з викладеним просив встановити факт перебування в трудових відносинах з 13.01.2021 року по 14.05.2021 року, зобов`язати відповідача оформити у законний спосіб трудові відносини з поданням звітності до державних органів та стягнути заборгованість із заробітної плати у розмірі 16 750 грн. та середній заробіток за час затримки за період з 17.05.2021 року по 25.10.2021 року в сумі 123 600 грн. та компенсацію за невикористану відпустку.
 
Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року позов задоволено частково.
Встановлено факт перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах на посаді вантажника складу готової продукції з ТОВ «Кам-Трейд» у період з 13.01.2021 року по 14.05.2021 року.
Зобов`язано ТОВ «Кам-Трейд» оформити у законний спосіб трудові відносини з ОСОБА_1 з поданням відповідної звітності до податкових органів, Пенсійного фонду України.
Стягнуто з ТОВ «Кам-Трейд» на користь ОСОБА_1 заробітну плату у розмірі 16 750 грн., компенсацію за час затримки у розмірі 123 600 грн. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
Не погоджуючись з рішенням, директор ТОВ «Кам-Трейд» - Носач А.М. звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи.  
В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що висновок суду про встановлення факту перебування позивача у трудових відносинах на посаді вантажника складу готової продукції з ТОВ «Кам-Трейд» у період з 13.01.2021 року по 14.05.2021 року не підтверджений жодними доказами, окрім надуманих заяв позивача. 
Так, між позивачем та фізичною особою ОСОБА_5 була досягнута усна домовленість, відповідно до якої позивач зобов`язався за винагороду виконати роботу по заносу визначеної кількості дверей в житловий та громадський комплекс в Голосіївському районі м. Києва. Строк виконання робіт був обумовлений 3 днями - 12.03.2021 р., 29.03.2021 р. та 31.03.2021 р. Позивач був повідомлений, що вказана робота направлена на виконання певного виду робіт терміном три дні. Кінцевий результат якої позивач передав замовнику, а замовник виплатив йому обумовлену винагороду в розмірі 500 грн. в день. З чого вбачається, що між позивачем та фізичною особою склались договірні відносини цивільно-правового характеру на виконання за винагороду індивідуально визначеної роботи обумовлену певним часом виконання, направлену на досягнення кінцевого результату.
 Під час виконання даної роботи позивач не підпорядковувався правилам внутрішнього трудового розпорядку, виконував роботу на власний ризик, а відповідач не видавав наказ про прийняття на роботу. Позивач був повідомлений, що виконання даної роботи не є трудовою діяльністю, відповідно до якої сторони укладають трудовий договір. Отже, в даному випадку, між сторонами відсутні трудові відносини, оскільки позивач не писав заяву про прийняття на роботу, не надавав трудову книжку, не надав документи, які передбачені законодавством при прийомі на роботу, йому не виплачувалась заробітна плата, на нього не поширювались правила внутрішнього трудового розпорядку. Тобто, між сторонами відсутній факт існування трудових відносин. Що стосується перепустки ТОВ «Кам-Трейд » виданої на ім`я позивача, то вона була замовлена відповідачем раніше, а особисті дані позивача були внесені пізніше, для проходу на об`єкт, в якому відповідачем виконувались монтажні роботи. Звертає увагу на постанову Верховного Суду від 20 листопада 2019 року в справі № 523/15079/16 (провадження № 61-5503св19).
                Посилається на те, що Дніпровський районний суд м. Києва в рішенні від 02.11.2021 р. у справі № 755/9895/21 зазначив, що позивачем, на підтвердження доводів про існування між ним та «КАМ-ТРЕЙД» трудових відносин в період з 13.01.2021 по 14.05.2021, на посаді вантажника складу готової продукції, не надано належних та допустимих доказів укладення трудового договору, допущення позивача до роботи, виконання ним трудової функції та обсягу робіт, ознайомлення позивача з правилами внутрішнього трудового розпорядку на підприємстві, виплату заробітної плати. 
Вказує, що позивачем не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги щодо наявності між сторонами трудових відносин, оскільки відсутня заява про прийняття на роботу та трудова книжка, не доведено факту роботи за правилами внутрішнього трудового розпорядку з визначенням робочого місця та відсутні докази виплати заробітної плати за трудовим договором, не надано наказу про прийняття та звільнення з роботи (Аналогічна правова позиція викладена в постанові ВС від 23.01.2018 у справі № 761/2846/16-ц).
 
В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Кам-Трейд» Степаненко О.А. підтримала доводи апеляційної скарги та просила задовольнити, скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1 - відмовити.
            Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином,  відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України судом визнано за можливе розглянути справу за його відсутності.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника відповідача з`ясувавши обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
 
Звертаючись до суду з  даним позовом, позивач ОСОБА_1 просив  встановити факт перебування його в трудових відносинах з ТОВ «Кам-Трейд» в період з 13.01.2021 року по 14.05.2021 року, посилаючи на те, що на сайті Work.ua знайшов оголошення ТОВ «Кам-Трейд» (масове виробництво вхідних металевих дверей) про наявність пропозицій на роботу вантажника, різноробочого, оператора станка з ППУ із заробітною платою у розмірі 12 000 - 20 000 грн., водій категорії В,С - заробітна плата - 16 000 грн. + премії, оператор координатно-пробивного, токарного станка з ППУ - заробітна плата 18 000 - 22 000 грн., зборщик металевих вхідних дверей - заробітна плата 15 000 - 20 000 грн., в м. Бровари, 1,9 км від центру. 
13 січня 2021 року, звернувшись за оголошенням, він з 13.01.2021 року був допущений до роботи на посаді вантажника складу готової продукції в ТОВ «Кам-Трейд» по вулиці Вокзальній, 52 в м. Бровари Київської області, з двотижневим випробувальним терміном, та надав керівнику цеху ОСОБА_2 свій паспорт, ідентифікаційний номер, трудову книжку, посвідчення водія авто-навантажувача та фотокартки 3,5 х 4,5. 31.01.2021 року йому  видано перепустку № 2510 на строк дії з 31.01.2021 року по 31.01.2022 року, де вклеєно його фотокартку, на об`єкт ТРЦ «Республіка». Перепустка видана ТОВ «Агенція безпеки «Граніт» фірмі Кам-Трейд на ім`я ОСОБА_1 .
 
У відзиві на позовну заяву відповідач послався на те, що трудових відносин з позивачем не було, натомість була домовленість, відповідно до якої позивач зобов`язався за винагороду виконати роботу по заносу визначеної кількості дверей в житловий та громадський комплекс в Голосіївському районі м. Києва, строк виконання робіт - 12.03.2021 року, 29.03.2021 року та 31.03.2021 року, за виконання якої сплачено винагороду у розмірі 500 грн. в день. Дане свідчить по те, що між ними виникали договірні відносини цивільно-правого характеру з виконання певного визначеного обсягу робіт. Перепустка, яка надана позивачем, була замовлена Товариством раніше, до неї вписано лише дані позивача для виконання ним вказаних робіт.
 
Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, допустивши позивача, який надав паспорт, трудову книжку та водійське посвідчення, до робочого місця, фактично вступив з ним у трудові відносини, що дає підстави для задоволення вимог позивача в частині встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язання оформити у законний спосіб трудові відносини з поданням звітності до державних органів.
Тому суд вважав також обґрунтованими і позовні вимоги щодо стягнення невиплаченої заробітної плати за період з 01.04.2021 року по 14.05.2021 року в сумі 16 750 грн., оскільки розмір заробітної плати був визначений відповідачем та вказаний в оголошенні на сайті пошуку роботи. Також належить до стягнення і середній заробіток за час затримки за період з 17.05.2021 року по 25.10.2021 року у розмірі 123 600 грн.
Заперечення відповідача судом не прийняті до уваги, оскільки ним не було надано жодного доказу на підтвердження цивільно-правових відносин, натомість ним підтверджено, що позивач дійсно виконував роботу для відповідача.
З висновками суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог колегія суддів погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та зроблені з дотримання норм матеріального права.
Визначальним для вирішення спору у цій справі є правильне встановлення змісту та сутності правовідносин, які виникли між ОСОБА_1 та ТОВ «Кам-Трейд», а саме за правилами КЗпП України або Цивільного кодексу України .
За приписами статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Згідно із частиною першою статті 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
У випадку порушення вказаних прав особа має право звернутися до суду за їх захистом.
При цьому, Кодекс законів про працю України є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, що виникають у сфері трудового права, та визначає, зокрема, основні трудові права громадянина, до яких і належить право на звернення до суду про вирішення спору.
Згідно частини першої статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Статтею 23 КЗпП України встановлено, що трудовий договір може бути:   1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.
За змістом статті 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. 
Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.
Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу.
Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.
 
Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у статті 626  ЦК України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик, виконати певну роботу за завданням іншої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Обов`язок підрядника виконати роботу або виконавця надати послугу на свій ризик говорить про те, що він не може відмовитися від прийняття на себе певних негативних наслідків, що виникають при виконанні підрядних робіт.
За приписами статті 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання кінцевих результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.
Згідно зі статтею 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли угоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є - предмет договору, умови, визначені законом як істотні чи необхідні для договору даного виду, а також всі ті умови, відносно яких за заявою однієї із сторін повинна бути досягнута угода. 
Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента і визначенні умов договору з врахуванням законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За положеннями частини першої статті 854 ЦК України замовник виплачує належну підряднику суму за результатами виконаної роботи. Щодо наданих послуг винагорода за виконану роботу (надані послуги) виплачується виконавцю в розмірі, в терміни і в порядку, який встановлений в договорі (частина перша статті 903 ЦК України).
 
Відповідно до висновків Верховного Суду  у постановах від 08 травня 2018 року у справі № 127/21595/16,  від 13 червня 2019 року у справі № 815/954/18, у справі № 1840/2507/18, від 03 березня 2020 року у справі № 1540/3913/18, від 10 червня 2020 року у справі № 298/827/15-ц , від 17 вересня 2020 року у справі № 560/975/19, основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності; за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності, гарантії та компенсації передбачені для працівника, а також обов`язки роботодавця залишаються за його межами.
Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, виконавець не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.
З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
 
            Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 820/1432/17, від 06 червня 2019 року у справі № 802/2066/16-а, 13 червня 2019 року у справі  № 815/954/18, виконавець за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ним ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду. 
У постанові Верховного Суду від 18 січня 2018 року у справі № 350/403/16 викладено висновок, що за трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штату підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо. 
При цьому, за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи і оформляють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами не робиться.
 
Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі  №554/5933/19 , особа має право реалізовувати свої здібності до праці шляхом укладення трудового договору або цивільно-правового, водночас зазначене залежить від характеру праці.  Та за умови, що ці відносини мають ознаки трудових, то відповідно до імперативних положень частини третьої статті 24 КЗпП України роботодавцю забороняється залучати працівника до роботи без укладення трудового договору в усній або письмовій формі.
 
Відповідно до висновку Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2019 року справа № 523/15079/16-ц, основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.  
Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
Трудовий договір це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.
 
Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю ТОВ «Кам-Трейд» зареєстровано в Державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з 25.08.2010 року, види діяльності: виробництво металевих дверей і вікон; виробництво інших дерев`яних конструкцій і столярних виробів; виробництво будівельних металевих конструкцій і частин конструкцій; виробництво замків і дверних петель; установлення столярних виробів; інші спеціалізовані будівельні роботи; оптова торгівля верстатами; неспеціалізована оптова торгівля; виробництво інших готових виробів; виробництво інших меблів.
31 січня 2021 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Агенція безпеки «Граніт»  було видано перепустку № 2510 на об`єкт ТРЦ «Республіка» на ім`я ОСОБА_1 , що працює у фірмі «Кам-Трейд», про що безпосередньо зазначено у перепустці та вклеєно фотографію позивача. ( а.с. 13).
Факт видачі перепустки на ім`я позивача відповідачем, який замовляв таку перепустку в охоронній фірмі ТОВ «Агенція безпеки «Граніт» - не заперечується. 
Таким чином, фактом видачі перепустки на ім`я позивача  підтверджуються його твердження про те, що перед допуском його до роботи технічним директором ОСОБА_6 . ОСОБА_1 надав йому  паспорт, трудову книжку, посвідчення водія автонавантажувача, які  були повернуті позивачу, оскільки його дані внесені до перепустки, а також вклеєно фотографію. 
Доводи представника  відповідача про те, що перепустка була замовлена раніше, проте для виконання робіт ОСОБА_1 протягом трьох днів - 12.03.2021 року, 29.03.2021 року та 31.03.2021 року, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки перепустка видана 31 січня 2021 року на строк до 31 січня 2022 року, тобто на період - один рік.
 
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, представник відповідача посилається на те, що судом не було прийнято до уваги його заперечення, відповідно до яких домовленість про виконання роботи по заносу визначеної кількості дверей у житловий та громадський комплекс в Голосіївському районі м. Києві була досягнута між позивачем ОСОБА_1 та фізичною особою ОСОБА_5 ( директором ТОВ «Кам-Трейд»).
            Проте такі посилання представника відповідача колегія суддів відхиляє, оскільки представником відповідача не зазначено жодних обґрунтованих доводів про наявність у ОСОБА_5 як фізичної особи повноважень на  укладення такого виду договорів на будівельному об`єкті,  тим більше, що виконувати такі роботи позивач мав, відповідно до перепустки, як працівник фірми «Кам-Трейд».
Як вбачається з  роздруківки з Інтернет сайту «Work.ua» ( сайт пошуку роботи), ТОВ «Кам-Трейд», яке займається масовим виробництвом вхідних металевих дверей,  та має у своєму штаті 50 - 250 працівників,  публікувало на вказаному сайті оголошення щодо наявних на підприємстві вакансій, серед яких : вантажник, різноробочий, оператор станка з ЧПУ ( учень) , збиральник металевих вхідних дверей, із зазначенням розміру заробітної плати, на яку і посилається позивач.
На спростування доводів представника відповідача ОСОБА_1 у відповіді на відзив на позовну заяву зазначив, що  ОСОБА_5   в якості фізичної особи - замовника не вправі досягати домовленостей з робітником ( виконавцем) щодо майна ( дверей), яке є власністю юридичної особи - ТОВ «Кам-Трейд».   Один виконавець ( робітник) фізично не спроможний власними силами виконувати роботу по заносу визначеної кількості дверей в житловий та громадський комплекс, оскільки двері мають вагу 250 кг. і на поверхи багатоповерхових будинків  переміщуються ( заносяться)  із застосуванням навісного снаряда, через отвори для вікон  у будівлі за участі не менше 4-х вантажників.
 
Зазначені доводи позивача відповідачем жодним чином не спростовані, тоді як з них вбачається, що виконавець за цивільно-правовим договором  у даному випадку  не взмозі сам організувати свою роботу та виконати її  на власний ризик, оскільки із характеру  виконуваної позивачем роботи вбачається, що предметом договору  була саме праця працівника в процесі виробництва на будівельному об`єкті, на якому ТОВ «Кам-Трейд» виконувало монтажні роботи, що є притаманним трудовому, а не цивільно-правовому договору.
При цьому,  з пояснень представника відповідача вбачається, що відповідач  визнає, що ОСОБА_1 був допущений до роботи вантажника, який заносив  металеві двері в новозбудований будинок, в якому ТОВ «Кам-Трейд» виконувались монтажні роботи.  Також представник відповідача визнав, що ОСОБА_1 отримував за це певну плату. 
Тобто, фактично директор ТОВ «Кам-Трейд», не укладаючи трудовий договір у письмовій формі, допустив позивача до виконання  роботи вантажником, який, зокрема, переміщав (заносив)  металеві двері на об`єкт будівництва  у складі бригади працівників ТОВ «Кам-Трейд». 
Крім того, зазначений представником розмір винагороди - в сумі  500 грн. за один робочий день,  яка виплачувалась позивачу, також свідчить про наявність трудових відносин,  оскільки вбачається, що така оплата проводилась незалежно від обсягу виконаних робіт, що суперечить предмету договору цивільно-правового характеру, адже за цивільно-правовим договором оплачується не процес праці, а її результати, котрі визначають після закінчення роботи.
Таким чином,  судом першої інстанції правильно встановлено, що ці відносини мають ознаки трудових,  тоді як відповідно до імперативних положень частини третьої статті 24 КЗпП України роботодавцю забороняється залучати працівника до роботи без укладення трудового договору в усній або письмовій формі.
 
Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів обставин укладення трудового договору, колегія суддів відхиляє, оскільки саме відповідач ТОВ «Кам-Трейд», порушуючи вимоги трудового законодавства,  не видав наказу про прийняття позивача на роботу, належними чином не оформив його трудову книжку, в установленому законом порядку не нараховував позивачу заробітну плату зі сплатою визначених законом податків.
В матеріалах справи відсутні докази на підтвердження тих обставин, що відповідач доручав ОСОБА_1 індивідуально-визначену роботу з необхідністю досягнення певного результату, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що між сторонами існували саме трудові, а не цивільно-правові відносини.
 
Доводи апеляційної скарги відповідача, що  рішенням Дніпровського районного суду м. Києва  від 02 листопада 2021 року у справі № 755/9895/21 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Кам-Трейд» про стягнення своєчасно невиплаченої заробітної плати  було встановлено факт відсутності між сторонами трудових правовідносин, колегія суддів відхиляє, оскільки,  змінюючи мотивувальну частину зазначеного рішення, Київський апеляційний суд у постанові від 25 січня 2022 року зазначив про безпідставність таких висновків, оскільки факт перебування сторін у трудових правовідносинах не був предметом спору у вказаній справі, тому такі висновки суду були передчасними (а.с. 17-19).
Доводів щодо визначеного розміру заробітної плати, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, та середнього заробітку за час затримки її виплати - апеляційна скарга відповідача не містить.
 
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження при розгляді справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого  висновку про задоволення позовних вимог.
На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції є безпідставними, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні суду.
Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Отже, рішення ухвалене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права,  тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 374 - 376, 381-383 ЦПК України, суд
 
постановив:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Кам-Трейд» - залишити без задоволення. 
Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 вересня 2022 року - залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду  протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Повний текст постанови складено 04 травня 2023 року.

    Суддя  - доповідач:                                                                   Ящук Т.І. 
 
                        Судді:                                                                      Махлай Л.Д.
                                                                                                         
                                                                                                         Немировська О.В.