Ухвала 
 
09 травня 2023 року
м. Київ
справа № 127/19826/22
провадження № 61-6137ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Луспеника Д. Д. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Вінницької міської ради про відшкодування моральної шкоди та зобов`язання до вчинення дій,
ВСТАНОВИВ:
У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним вище позовом.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 
2023 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
1. 17 березня 2023 року, із застосуванням засобів поштового зв`язку, ОСОБА_1 вперше звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області 
від 16 січня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду 
від 22 лютого 2023 року у вказаній справі.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду 
від 30 березня 2023 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто заявникові, з підстав, передбачених пунктом 4 частини четвертої статті 
393 ЦПК України у зв`язку з тим, що у змісті касаційної скарги заявником не викладено підстави для оскарження судових рішень в касаційному порядку
(провадження № 61-4047ск23).
Відповідно до матеріалів касаційного провадження № 61-4047ск23 копію зазначеної ухвали отримано заявником 12 квітня 2023 року.
2. 24 квітня 2023 року, із застосуванням засобів поштового зв`язку, ОСОБА_1 вдруге звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою «на постанову Вінницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року» 
у вказаній справі, зі змісту якої вбачається, що заявником оскаржуються рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2023 року та постанова Вінницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року.
3. Касаційна скарга подана до суду касаційної інстанції з пропуском строку на касаційне оскарження, установленого частиною першою статті 390 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У клопотанні, викладеному у змісті касаційної скарги  ОСОБА_1 порушує питання про поновлення строку на касаційне оскарження, посилаючись на те, що перший раз звернулася у межах строку на касаційне оскарження судових рішень, проте оскільки ухвалою Верховного Суду попередньо подана касаційна скарга була повернута заявникові останній, 
реалізовуючи своє право на касаційне оскарження судового рішення, повторно звернувся з касаційною скаргою, а тому вважає підстави пропуску строку на касаційне оскарження поважними. 
Вищезазначені доводи ОСОБА_1 щодо причин пропуску строку на касаційне оскарження не можна визнати поважними, оскільки невиконання вимог ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги не є поважними причинами пропуску строку на касаційне оскарження.
Заявник дійсно в силу норм ЦПК України має право на повторне звернення до суду касаційної інстанції, але це не означає безумовне поновлення строку касаційного оскарження, так як заявник має довести що перешкоджало виконати вимоги ЦПК України щодо форми та змісту касаційної скарги при первісному зверненні до суду касаційної інстанції.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
При цьому, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зазначена конвенційна норма зобов`язує, щоб судові процедури були справедливі для обох сторін справи, а не лише для позивача, який не виконав вказівки Верховного Суду. 
Згідно частини третьої статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддеюпостановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
Керуючись статтями 185, 389, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Визнати наведені ОСОБА_1 підстави для поновлення строку на касаційне оскарження неповажними.
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 січня 2023 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 22 лютого 2023 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                               Д. Д. Луспеник