ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 травня 2023 року 
м. Київ
справа № 640/21598/18
касаційне провадження № К/9901/14888/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Гончарової І.А., 
суддів - Васильєвої І.А., Ханової Р.Ф.,
розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Головного управління ДПС у  м. Києві
на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2020 року (головуючий           суддя - Бояринцева М.А.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2021 року (колегія суддів у складі: головуючий суддя - Федотов І.В.; судді: Губська Л.В., Сорочко Є.О.)
у справі № 640/21598/18
за позовом Головного управління ДПС у м. Києві
до ОСОБА_1 
про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2018 року Головне управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві; позивач; контролюючий орган) звернулося до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ; відповідач; платник) про стягнення податкового боргу в сумі 34258131,55 грн.

Окружний адміністративний суд м. Києва рішенням від 28 травня 2020 року в задоволенні адміністративного позову відмовив.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 19 березня 2021 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Відмовляючи в задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що контролюючому органу достеменно було відомо про зміну місця проживання відповідача, а відтак податкова вимога від 27 серпня 2018 року № 159808-17 не є належно врученою в розумінні Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - ПК України).

ГУ ДПС у м. Києві звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2020 року, постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2021 року та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на порушення судами норм матеріального та процесуального права. Зокрема, вказує на те що, судами попередніх інстанцій не враховано правовий висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 03 серпня 2020 року у справі                 № 826/13307/18. Крім того зазначає, що ним до матеріалів справи з метою підтвердження правомірності направлення податкової вимоги відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 , надавалися відомості з Інформаційного фонду Державного реєстру фізичних осіб-платників податків Державної фіскальної служби України.

Верховний Суд ухвалою від 07 липня 2021 року відкрив касаційне провадження за касаційною скаргою позивача.

Відзиву на касаційну скаргу від відповідача не надійшло, що в силу частини четвертої статті 338 Кодексу адміністративного судочинства України не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами попередніх інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що податковий борг платника в розмірі 34258131,55 грн виник на підставі податкового повідомлення-рішення від 29 лютого 2012 року                 № 0004341740, правомірність якого підтверджена за наслідками судового контролю у справі № 2а-12060/12/2670.

У зв`язку з цим, ГУ ДПС у м. Києві сформовано податкову вимогу від 27 серпня 2018 року № 159808-17, яку скеровану відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 . Поштовий конверт із зазначеним відправленням повернувся до контролюючого органу з відміткою підприємства поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання».

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковим боргом є сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Згідно з пунктами 42.1, 42.2 статті 42 ПК України податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу.

Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 58.3 статті 58 ПК України передбачено, що податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

Згідно з пунктом 45.1 статті 45 ПК України податковою адресою платника податків-фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Платник податків-фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.

Відповідно до пункту 70.7 статті 70 ПК України фізичні особи-платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

До облікової картки фізичної особи-платника податків та повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків) вноситься, зокрема, інформація про місце проживання (підпункт 70.2.4              пункту 70.4 статті 70 ПК України).

Відповідно до пункту 59.1 статті 59 ПК України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За правилами пункту 95.1 статті 95 ПК України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. 

Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги (пункт 95.2           статті 95 ПК України).

Судами встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Державній податковій інспекції у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві та є платником податків.

Згідно з Інформацією про реєстрацію місця проживання від 28 листопада 2018 року № 2203440 відповідач з 09 березня 2006 року до часу розгляду справи в попередніх судових інстанціях зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Наведене підтверджується й відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації № 2203440, наданими                 28 листопада 2018 року.

Натомість, відповідно до довідки ГУ ДПС у м. Києві від 29 листопада 2018 року № 36702/9/26-15-17-03-25 платник проживає за адресою:  АДРЕСА_1 .

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 04 червня 2020 року у справі № 826/11455/15, правовий висновок якого застосовано судами при вирішенні цього спору, невиконання платником податків обов`язку щодо повідомлення контролюючого органу про зміну податкової адреси позбавляє його можливості посилатися у спорі з контролюючим органом, що документи, правомірності яких стосується спір, не були йому вручені, якщо буде встановлено, що документи були направлені в установленому законом порядку на його податкову адресу, навіть у випадку повернення цих документів підприємством поштового зв`язку через неможливість їх вручення. Однак, цей наслідок не може бути поширений на випадок, коли контролюючий орган володіє достовірною інформацією про зміну платником місця проживання.

З огляду на викладене, суди дійшли висновку, що контролюючий орган володів інформацією стосовно місця проживання відповідача, оскільки зі змісту судових рішень у справі № 2а-12060/12/2670 вбачається, що в акті перевірки від 08 лютого 2011 року № 383/17-2562212073, яка проводилася Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо ОСОБА_1 , вказано адресу: АДРЕСА_2 .

Вимоги частини четвертої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України зобов`язують суд до активної ролі в судовому процесі, в тому числі до офіційного з`ясування всіх обставин справи і у відповідних випадках до витребування тих доказів, яких, на думку суду, не вистачає для належного встановлення обставин у справі, що розглядається.

Утім, матеріали справи не містять належних та достатніх доказів на підтвердження тієї обставини, що саме позивач у справі володів достовірною інформацією про зміну ОСОБА_1 місця проживання. Суди не витребували та не дослідили такі документи, не створили необхідні умови для встановлення фактичних обставин у справі. 

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Таким чином, постановлені у справі судові рішення підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції. 

Під час нового розгляду справи суд на підставі встановлених ним обставин та досліджених доказів, з урахуванням принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі, повинен дійти висновку про обґрунтованість/безпідставність позовних вимог із відповідним застосуванням необхідних матеріально-правових норм.

Водночас, Суд зауважує, що відповідно до статей 1, 2 Закону України від 13 грудня 2022 року                 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) ліквідовано Окружний адміністративний суд міста Києва та утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.

Згідно з абзацом третім пункту 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 2825-IX до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.

Враховуючи приписи Закону № 2825-IX, розглядувана справа підлягає направленню на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у м. Києві задовольнити частково. 

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 травня 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2021 року скасувати.

Справу направити на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                             І. А. Гончарова

Судді                                                                                                     І. А. Васильєва 

                                                                                             Р. Ф. Ханова