СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 травня 2023 року                                       м. Харків                        Справа № 922/986/22  

          Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючий суддя Пуль О.А., суддя Білоусова Я.О. , суддя  Тарасова І.В.;
за участі секретаря судового засідання Андерс О.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-ЮА” (вх.№503Х/2) на рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2022 у справі №922/986/22 (повний текст рішення складено 03.02.2023 суддею Ольшанченком В.І. у приміщенні господарського суду Харківської області)
за позовом заступника керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області в інтересах держави в особі Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області, м.Олексіївка Харківської області,
до Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро -ЮА”, с.Троїцьке Харківської області
про відновлення становища, яке існувало до порушення, - 

ВСТАНОВИВ:
Заступник керівника Лозівської окружної прокуратури Харківської області звернувся до господарського суду Харківської області з позовом в інтересах держави, в особі Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-ЮА", в якій просив відновити становище, яке існувало до порушення, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-ЮА" звільнити водний об`єкт - ставок, разом із зайнятою цим ставком земельною ділянкою, з кадастровим номером 6324583500:03:000:0023, площею 27,8252 га, та повернути його державі в особі Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області.
Позов обґрунтований тим, що ТОВ "Агро-ЮА" не має жодних правовстановлюючих документів ані на водний об`єкт (водне плесо), ані на земельну ділянку водного фонду, тому в порушення вимог ст.51 Водного кодексу України та ст.123 -126 Земельного кодексу України відповідачем безпідставно використовується зазначений природний об`єкт. Територіальна громада в особі Олексіївської сільської ради як власник водного об`єкту та земельної ділянки позбавлена свого права самостійно визначати порядок використання вказаного водного об`єкту та розпоряджатися ним, чим порушено права громадян територіальної громади на здійснення місцевого самоврядування. Користування відповідачем спірним водним об`єктом та земельною ділянкою під ним та неповернення їх законному власнику (Олексіївській сільській раді) не дають змогу встановити ринкову орендну плату за їх використання. Таким чином, сплата відповідачем належної, визначеної законодавством орендної плати за користування спірним водним об`єктом, сприяло б наповненню місцевого бюджету та забезпеченню виконання державних і місцевих програм, соціально-економічного та культурного розвитку, програм охорони довкілля, економічних, земельних та екологічних інтересів територіальної громади в особі Олексіївської сільської ради, оскільки у даному випадку порушується встановлений суспільством порядок користування водним об`єктом, який є об`єктом права власності українського народу, та свідоме ігнорування вимог чинного земельного і водного законодавства України. Прокурор зазначає, що його звернення до суду спрямоване на задоволення державної, а також суспільної потреби у відновленні законності та вирішення питання щодо повернення державі водного об`єкта та зайнятої ним земельної ділянки водною фонду, які відповідач використовує з порушенням закону. Зазначене, на думку прокурора, вказує на невжиття органом місцевого самоврядування тривалий час будь-яких заходів щодо усунення порушень вимог земельного та водною законодавства під час використання ТОВ "Агро-ЮА" водного об`єкту - ставку та земельної ділянки під ним. Ураховуючи, що Олексіївською сільською радою самостійно позовну заяву до суду не подано, це є підставою вважати її бездіяльність як уповноваженого органу очевидною, а наявність підстав для вжиття у суді заходів представницького характеру органами прокуратури - належно обґрунтованими.
Рішенням господарського суду Харківської області від 13.12.2022 у справі №922/986/22 позов задоволено повністю. Відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-ЮА" звільнити водний об`єкт - ставок, разом із зайнятою цим ставком земельною ділянкою з кадастровим номером 6324583500:03:000:0023, площею 27,8252 га, та повернути його державі в особі Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агро-ЮА" на користь Харківської обласної прокуратури судовий збір у сумі 2481,00 грн.
Приймаючи оскаржуване рішення, господарський суд виходив з того, що  спеціальне використання водних ресурсів може здійснюватися відповідно до одного з режимів, визначених Законом України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів», а саме: Режиму промислу або Режиму рибогосподарської експлуатації. Водночас Режим рибогосподарської експлуатації водного обєкта не є та не може бути правовстановлюючим документом, яким надається право користування водним об`єктом чи землями водного фонду, та не визначає правових підстав користування водним об`єктом. Господарський суд зазначив, що Режим рибоговподарської експлуатації ставка, розташованого біля с.Троїцьке на території Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області, не дає підстави для використання відповідачем водного об`єкта зазначеного ставку. Крім того, господарський суд визнав Олексіївську сільську раду Лозівського району Харківської області належним позивачем, адже спірна земельна ділянка перейшла у комунальну власність з моменту набрання чинності Законом №1423-ІХ, тобто, з 27.05.2021 як земельна ділянка державної власності, що розташована за межеми населених пунктів у межах територіальної громади, відомості щодо права власності якої не внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. 
ТОВ “Агро ЮА”, не погодившись з рішенням господарського суду, звернулося до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2022 у справі №922/986/22, у задоволенні позову - відмовити у повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник зазначає, що прокурором не надано жодних доказів самовільного зайняття земельної ділянки з кадастровим номером 6324583500:03:000:0023, площею 27,8252 га, не надано будь-яких актів обстеження земельної ділянки, не встановлено обмеження доступу до водного об`єкту та земельної ділянки під ним. На думку апелянта, оскаржуване судове рішення грунтується виключно на припущеннях з посиланням на отримання підприємством дозвільних документів та Режим рибогосподарської експлуатації. На спірній земельній ділянці не розташовано будь-якого нерухомого майна, плав засобів, рибацького знаряддя та інше. Водний об`єкт та спірна земельна ділянка мають вільний доступ, використовуються мешканцями громади в рекреаційних цілях з метою спортивної риболовлі та випасання худоби. Також заявник зазначає, що на момент звернення та розгляду справи в суді Олексіївська сільська рада не є власником спірної земельної ділянки, тому не є належним позивачем у спірних правовідносинах. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2023 витребувано у господарського суду Харківської області матеріали справи №922/986/22, необхідні для розгляду скарги, та ухвалено надіслати їх до Східного апеляційного господарського суду. Відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи №922/986/22.
27.03.2023 до Східного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи. 
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю “Агро-ЮА” строк на подання апеляційної скарги на рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2022 у справі №922/986/22. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-ЮА”. Повідомлено учасників справи про призначення розгляду апеляційної скарги на 11.05.2023 о 13:45 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61058, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, у залі засідань №104. Встановлено учасникам справи п`ятиденний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на апеляційну скаргу (з доказами надсилання відзиву іншим учасникам справи), а також для подання письмових заяв, клопотань. Запропоновано учасникам справи заздалегідь письмово повідомити суд про намір і можливість взяти участь у судовому засіданні для своєчасного вжиття заходів з організації його проведення. З метою уникнення загрози для життя і здоров`я учасників судового процесу - рекомендовано взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Явку представників учасників справи визнано необов`язковою. Запропоновано учасникам справи для прискорення документообігу в межах цієї справи надсилати їх з використанням програми "Електронний суд" або надсилати документи з засвідченням електронним цифровим підписом уповноваженої особи на електронну адресу Східного апеляційного господарського суду: inbox@eag.court.gov.ua.
10.04.2023 від Харківської обласної прокуратури до суду через систему «Електронний суд» та 17.04.2023 поштою надійшов відзив (вх.№3987, №4268) на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що предметом доказівання у даній справі не є самовільне зайняття земельної ділянки, що убачається ьезпосередньо зі змісту позову та його предмету. Предметом доказування є використання відповідачем водного обєкту –ставка, розташованого біля с.Троїцьке на території Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області та земельної ділянки під ним (як нерозривно пов`язаних). Матеріали справи містять достатньо доказів, що підтверджують  використування водного об`єкту всупереч вимогам законодавства. Прокурор вважає, що Олексіївська сільська рада Лозівського району Харківської області є належним позивачем у даному спорі, оскільки спірна земельна ділянка перейшла у комунальну власність з моменту набрання чинномті Законом №1423-ІХ від 27.05.2021 як земельна ділянка державної власності, розташована за межами населених пунктів у межах територіальної громади, відомості щодоправа власності якої не внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
17.04.2023 від Лозівської окружної прокуратури Харківської області до суду надійшов відзив (вх.№4270), в якому просить суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення господарського суду – залишити без змін.
10.05.2023 від представника заявника апеляційної скарги до суду надійшла заява (вх.№5341), в якій представник ТОВ «Агро-ЮА» просить провести судове засідання 11.05.2023 без участі ТОВ «Агро-ЮА».
У судове засідання 11.05.2023 апелянт не зявився, просив суд розглянути справу без участі представника ТОВ «Агро-ЮА».
Прокурор проти задоволення вимог апеляційної скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, зважаючи на його законність та обґрунтованість.
Представник Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області у сдове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, копію ухвали Східного апеляційного господарського суду від 03.04.2023 про відкриття апеляційного провадження та призначення до розгляду, Олексіївська сільська рада отримала 11.04.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. 
Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Дослідивши матеріали справи, викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила таке.
Як убачається з офіційного веб-сайту Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області (https://khr.darg.gov.ua/_koristuvachi_vodnih_0_0_0_415_1.html), у переліку користувачів водних біоресурсів, які здійснюють рибогосподарську діяльність згідно з Режимами зазначено суб`єкт господарювання -ТОВ “Агро-ЮА”, яким використовується спірний ставок. Строк дії Режиму: з 09.10.2017 по 31.12.2026 (а.с.24, том 1).
Первомайська районна державна адміністрація Харківської області листом від 30.09.2020 за №03-40/3290 повідомила Первомайську місцеву прокуратуру, що, зокрема, ТОВ “Агро-ЮА” не зверталося на адресу райдержадміністрації щодо укладання договору оренди земельної ділянки водного фонду (а.с.31, том 1).
Головне управління Держгеокадастру у Харківській області у листі від 15.10.2020 №10-20-10-8073/0/19-20 керівнику Первомайської місцевої прокуратури зазначає, що за дорученням Харківської обласної державної адміністрації Управлінням у межах компетенції, спільно з апаратом обласної державної адміністрації, розглянуто лист прокуратури та встановлено, що за період з 2013 року по теперішній час (15.10.2020) до управління діловодства апарату Харківської обласної державної адміністрації та до ГУ Держгеокадастру у Харківській області звернень щодо укладення договорів оренди земельної ділянки водного фонду та погодження діяльності вказаної особи на земельній ділянці та об`єктах водного фонду від ТОВ “Агро-ЮА” не зареєстровано (а.с.32, том 1).
Листом №1-3-9/130-22 від 21.01.2021 Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Харківській області повідомило окружну прокуратуру, що користувачі водних біоресурсів, які ведуть рибогосподарську діяльність відповідно до Режиму, у тому числі і ТОВ “Агро-ЮА”, дотримуються вимог Режиму та Порядку здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, що регламентує Інструкція про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, затвердженої наказом Державного комітету рибного господарства України №4 від 15.01.2008 (а.с.34, том 1). 
Державною екологічною інспекцією у Харківській області 24.01.2022 відповідно до супровідного листа №383-07-08 на адресу окружної прокуратури надано копії актів перевірок дотримання вимог природоохоронного законодавства суб`єктами господарювання, що проваджують рибогосподарську діяльність на території колишнього Первомайського району Харківської області, у тому числі і в діяльності ТОВ “Агро-ЮА” (а.с.43-52, том 1).
За результатами проведення заходів державного контролю в діяльності ТОВ “Агро-ЮА” Державною екологічною інспекцією у Харківській області встановлено порушення чинного законодавства. 
В акті №934/01-04/0-09, який складено у листопаді 2018 року, наявні порушення, серед яких:
- частини 4 ст.51 Водного кодексу України – водний об`єкт (ставок, що розташований біля с.Троїцьке на території Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області) використовується підприємством за відсутності договорів оренди користування, укладеними органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, чи за відсутності договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства;
- частини 5 ст.51 Водного кодексу України – паспорт водного об`єкту не розроблено та не затверджено відповідно до Порядку, затвердженого наказом Мінприроди №99.
Керівнику ТОВ “Агро-ЮА” видано припис від 03.12.2018 за №02-21/127 на усунення встановлених порушень. Так, у пункті 5, 6 припису вказано про необхідність укладення договору оренди (користування) на водний об`єкт (ставок, що розташований біля с.Троїцьке на території Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області, та розробки паспорту водного об`єкту, зі строком виконання до 03.02.2019.
Контроль за виконанням припису покладено на Державну екологічну інспекцію у Харківській області (а.с.53-54, том 1).
Також у жовтні 2019 року проведено захід державного контролю в діяльності ТОВ “Агро-ЮА” та складено акт №697/11-02/03-06, в якому зазначено, що вимоги припису останнього проведеного заходу державного нагляду (контролю) не виконано та зазначено порушення, серед яких:
- частини 4 ст.51 Водного кодексу України – водний об`єкт (ставок, що розташований біля с.Троїцьке на території Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області) використовується підприємством за відсутності договорів оренди користування, укладеними органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, чи за відсутності договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства - вказане є невиконанням припису від 03.12.2018 №02-21/127;
- частини 5 ст.51 Водного кодексу України – паспорт водного об`єкту не розроблено та не затверджено відповідно до Порядку, затвердженого наказом Мінприроди №99, - вказане є невиконанням припису від 03.12.2018 №02-21/127 (а.с.55-57, том 1).
Також Інспекцією складено акт від 28.08.2020 №778/12-02/03-04, відповідно до якого питання щодо дотримання вимог законодавства про охорону і раціональне використання вод та відтворення водних ресурсів у діяльності товариства не перевірялися (а.с.58-62, том 1).
Головним Управлінням ДПС у Харківській області листом від 24.01.2022 за №1472/5/20-40-12-06-12 повідомлено окружну прокуратуру про те, що у період з 01.01.2019 по теперішній час (24.01.2022) ТОВ “Агро-ЮА” (податковий номер 32779854) здійснювало платежі по платі за спеціальне використання рибних та інших водних ресурсів (а.с.36, том 1). 
Отже, товариством у водному об`єкті здійснюється рибогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування водних біоресурсів, зокрема, прісноводних риб, а також їх вилов.
Головне управління Держгеокадастру у Харківській області у листі до Первомайського відділу Лозівської окружної прокуратури від 02.02.2022 за №10-20-9,1-680/0/19-22 зазначило, що станом на 01.01.2013 згідно з Книгами записів реєстрації договорів оренди землі по Первомайському району та місту Первомайський Харківської області обліковувався договір оренди земельної ділянки (водного фонду), з кадастровим номером 6324583500:03:000:0023, площею 27,8252 га, для рибогосподарських потреб (ставок, розташований біля с.Троїцьке). Договір було укладено між Первомайською районною державною адміністрацією та ДП ТОВ “Більшовик”, зареєстровано в Первомайському районному відділі Харківської регіональної філії ДП “Центр державного земельного кадастру” при Державному комітеті України по земельних ресурсах, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис №040668000001 від 05.04.2006 строком на 5 років. Термін дії договору закінчився у 2011 році (а.с.35, том 10).
Виконавчий комітет Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області у листі (за вих.№02-19/441 від 11.02.2022) заступнику керівника Лозівської окружної прокуратури зазначив, що відповідно до відомостей Публічної кадастрової карти України земельна ділянка водного фонду з розташованою на ній водоймою (ставком) біля селища Троїцьке на території колишньої Єфремівської сільської ради, кадастровий номер 6324583500:03:000:0023, площею 27,8255 га, обліковується за ТОВ “Агро-ЮА” (колишня назва ДП СТОВ “Більшовик”), код ЄРДПОУ 32779854, договір оренди землі від 05.04.2006 терміном на 5 років. На теперішній час (11.02.2022) інформація щодо припинення, поновлення або подовження терміну дії вищевказаного договору оренди земельної ділянки водного фонду (додаткові угоди, акти приймання-передачі об`єкта від орендаря до орендодавця, договір суборенди) в сільській раді відсутня (а.с.33, том 1).
Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №302250734 станом на 07.06.2022 земельна ділянка, з кадастровим номером 6324583500:03:000:0023, за ТОВ “Агро-ЮА” не значиться (а.с.30, том 1).
У листі від 08.06.2022 №01-56/339 Лозівська районна військова адміністрація Харківської області повідомила окружну прокуратуру, що згідно з затвердженим розпорядженням голови Харківської обласної державної адміністрації від 31.03.2021 №179 передавального акту договір оренди земельної ділянки водного фонду від 05.04.2006 терміном на 5 років, укладений з ТОВ “Агро-ЮА” (колишній ДП ТОВ “Більшовик”), від Первомайської районної державної адміністрації Харківської області Харківської області до правонаступника, Лозівської районної державної адміністрації Харківської області, не передавалися. У Лозівській районній військовій адміністрації відсутня інформація про поновлення або подовження терміну дії договору оренди земельної ділянки водного фонду, площею 27,8255 га, (к.н.6324583500:03:000:0023) та укладення додаткових угод, акту приймання-передачі вказаної земельної ділянки (а.с.37, том 1).
Листом №2-4.1-9/2355-22 від 22.06.2022 Державне агентство меліорації та рибного господарства України (ДЕРЖРИБАГЕНСТВО) повідомило прокуратуру про те, що на даний час ТОВ “Агро-ЮА” здійснює рибогосподарську діяльність відповідно до умов Режиму рибогосподарської експлуатації ставка, розташованого біля с.Троїцьке на території Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області, рішення про тимчасове призупинення дії Режиму або його скасування Держрибагенством не приймалося (а.с.42, том 1).
Як правильно встановлено господарським судом та підтверджується матеріалами справи, 05.04.2006 між Первомайською райдержадміністрацією (орендодавець) та дочірнім підприємством сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю “Більшовик” (орендар) був укладений договір оренди земельної ділянки, за яким орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку водного фонду з розташованою на ній водоймою (ставком) з земель державної власності в територіальних межах Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області строком на 5 років.
В оренду передається земельна ділянка загальною, площею 27,8252 га, в тому числі сільськогосподарського призначення (пасовища) – 11,6353 га, під гідротехнічними спорудами – 0,3164 га, під водою – 12,7745 га, ліси та інші лісовкриті землі (інші захисні насадження) – 3,0990 га.
Договір зареєстрований в Харківській регіональній філії Державного підприємства “Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельних ресурсах”, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 05.04.2006 за №040668000001(а.с.7-8, том 2).
05.04.2006 за актом передачі та прийому земельної ділянки в натурі було передано Первомайською райдержадміністрацією Дочірньому підприєству сількогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю “Більшовик” в оренду земельну ділянку загальною, площею 27,8252 га, строком на 5 років (а.с.10, том 2).
Як убачається з печатки на договорі та відомостей, вказаних у витягу з ЄДРПОУ, Дочірнє підприємство сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю “Більшовик” мало код 32779854.
З витягу з ЄДРПОУ від 13.06.2022 убачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю “Агро-ЮА” (реєстраційний запис від 07.06.2006 №14681200000000220) також має ідентичний код ЄДРПОУ - 32779854.
Таким чином, ТОВ “Агро-ЮА” є правонаступником Дочірнього підприємства сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю “Більшовик”.
Оскільки строк оренди, визначений у договорі оренди земельної ділянки від 05.04.2006, закінчився і не продовжувався сторонами, ураховуючи відсутність акту повернення земельної ділянки та однаковий код ЄДРПОУ, господарський суд дійшов правильного висновку про те, що відповідач продовжує користуватися водним об`єктом без правовстановлюючих документів у порушення вимог статей 123 – 126 Земельного кодексу України та ст.51 Водного кодексу України.
Факт користування спірним водним об`єктом не заперечується відповідачем, крім того, останній здійснював оплату за спеціальне використання рибних та інших водних ресурсів.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, колегія суддів виходить з такого.
Згідно зі ст.1 Водного кодексу України водний об`єкт - це природний або створений штучно елемент довкілля, в якому зосереджуються води (море, лиман, річка, струмок, озеро, водосховище, ставок, канал, а також водоносний горизонт).
Також у ст.1 Водного кодексу України міститься визначення поняття ставку, ставок - штучно створена водойма, місткістю не більше 1 млн. кубічних метрів.
Усі води (водні об`єкти) на території України становлять її водний фонд. До водного фонду України належать, поверхневі води, у тому числі серед інших, штучні водойми (водосховища, ставки) (ст.3 Водного кодексу України).
Відповідно до ст.6 Водного кодексу України: до водних об`єктів загальнодержавного значення належать: 1) внутрішні морські води, територіальне море, а також акваторії морських портів; 2) підземні води, які є джерелом централізованого водопостачання; 3) поверхневі води (озера, водосховища, річки, канали), що знаходяться і використовуються на території більш як однієї області, а також їх притоки всіх порядків; 4) водні об`єкти в межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також віднесені до категорії лікувальних. До водних об`єктів місцевого значення належать: 1) поверхневі води, що знаходяться і використовуються в межах однієї області і які не віднесені до водних об`єктів загальнодержавного значення; 2) підземні води, які не можуть бути джерелом централізованого водопостачання.
З урахуванням наведеного, ставок, який використовує ТОВ “Агро-ЮА”, є водним об`єктом місцевого значення.
Статтею 6 Водного кодексу України передбачено, що води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на води (водні об`єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради. Окремі повноваження щодо розпорядження водами (водними об`єктами) можуть надаватися відповідним органам виконавчої влади та Раді міністрів Автономної Республіки Крим.
Згідно зі ст.1 Водного кодексу України рибогосподарський водний об`єкт - водний об`єкт (його частина), що використовується для рибогосподарських цілей.
Статтею 43 Водного кодексу України передбачено, що водокористувачі, зокрема, мають право використовувати водні об`єкти на умовах оренди.
Частинами 1 - 7, 12 ст.51 Водного кодексу України передбачено, що у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, лікувальних, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт можуть надаватися водосховища (крім водосховищ комплексного призначення), ставки, озера та замкнені природні водойми. Не підлягають передачі у користування на умовах оренди для рибогосподарських потреб водні об`єкти, що використовуються для питних потреб, розташовані в межах територій та об`єктів, що перебувають під охороною відповідно до Закону України “Про природно-заповідний фонд України”.
Водні об`єкти надаються у користування за договором оренди земель водного фонду на земельних торгах у комплексі із земельною ділянкою.
Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України, відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства. Надання водних об`єктів у користування на умовах оренди здійснюється за наявності паспорта водного об`єкта. Порядок розроблення та форма паспорта затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища.
Водні об`єкти надаються у користування на умовах оренди без обмеження права загального водокористування, крім випадків, визначених законом.
Орендарі водного об`єкта зобов`язані передбачити місця для безоплатного забезпечення права громадян на загальне водокористування (купання, плавання на човнах, любительське і спортивне рибальство тощо). Умови використання водних об`єктів, розмір орендної плати та строк дії договору оренди водних об`єктів визначаються у договорі оренди. Земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться (ст.79 Земельного кодексу України).
Землі, зайняті морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водними об`єктами, болотами, а також островами, не зайнятими лісами, належать до земель водного фонду (ст.4 Водного кодексу України, частина 1 ст. 58 Земельного кодексу України).
Одним із суб`єктів права власності на землю є держава, яка реалізує це право через відповідні органи державної влади (ст.80 Земельного кодексу України).
Порядок надання земель водного фонду в користування та припинення права користування ними встановлюється земельним законодавством (частина 1, 3 ст.85 Водного кодексу України).
Відповідно до частини 1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок.
Згідно зі ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.
Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що використання водного об`єкту із земельною ділянкою водного фонду під ним може здійснюватися фізичними та юридичними особами на правах власності або ж на умовах користування (оренди).
Відповідно до частини 1 ст.1 Закону України “Про аквакультуру” аквакультура (рибництво) - сільськогосподарська діяльність із штучного розведення, утримання та вирощування об`єктів аквакультури у повністю або частково контрольованих умовах для одержання сільськогосподарської продукції (продукції аквакультури) та її реалізації, виробництва кормів, відтворення біоресурсів, ведення селекційно-племінної роботи, інтродукції, переселення, акліматизації та реакліматизації гідробіонтів, поповнення запасів водних біоресурсів, збереження їх біорізноманіття, а також надання рекреаційних послуг.
Частиною 1 ст.11 та частиною 1 ст.12 вказаного Закону передбачені повноваження місцевих державних адміністрацій та сільських рад у сфері аквакультури, зокрема, те, що зазначені органі влади та місцевого самоврядування надають в користування на умовах оренди частину рибогосподарського водного об`єкта, рибогосподарської технологічної водойми для цілей аквакультури відповідно до повноважень щодо розпорядження землями, встановлених Земельним кодексом України.
Згідно з частиною 1 ст.14 вказаного Закону рибогосподарський водний об`єкт для цілей аквакультури надається в користування на умовах оренди юридичній чи фізичній особі відповідно до Водного кодексу України.
У статті 1 Закону України “Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів” містяться такі визначення:
- водні біоресурси (водні біологічні ресурси) - сукупність водних організмів (гідробіонтів), життя яких неможливе без перебування (знаходження) у воді. До водних біоресурсів належать прісноводні, морські, анадромні та катадромні риби на всіх стадіях розвитку, круглороті, водні безхребетні, у тому числі молюски, ракоподібні, черви, голкошкірі, губки, кишковопорожнинні, наземні безхребетні у водній стадії розвитку, водорості та інші водні рослини;
- рибальство - добування водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах; добування (вилов) - вилучення водних біоресурсів із середовища їх перебування; рибогосподарський водний об`єкт (його частина) - водний об`єкт (його частина), що використовується або може використовуватися для цілей рибного господарства;
- промислове рибальство (промисел) - вид спеціального використання водних біоресурсів (вилучення, приймання, переробка, зберігання, транспортування тощо, у тому числі постачання палива, води, тари, продовольства для функціонування суден флоту рибної промисловості та їх екіпажів) у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах), у тому числі у водах, що знаходяться за межами юрисдикції України;
- рибогосподарська діяльність - діяльність юридичних осіб і фізичних осіб-підприємців, пов`язана з вивченням водних біоресурсів, їх охороною, відтворенням, спеціальним використанням, переробкою, реалізацією тощо;
- рибне господарство - галузь економіки, завданнями якої є вивчення, охорона, відтворення, вирощування, використання водних біоресурсів, їх вилучення (добування, вилов, збирання), реалізація та переробка з метою одержання харчової, технічної, кормової, медичної та іншої продукції, а також забезпечення безпеки мореплавства суден флоту рибної промисловості;
- рибогосподарський водний об`єкт (його частина) - водний об`єкт (його частина), що використовується або може використовуватися для цілей рибного господарства.
Відповідно до ст.25 цього Закону використання водних біоресурсів, які перебувають у стані природної волі, здійснюється в порядку загального і спеціального використання.
Стаття 27 зазначеного Закону встановлює, що спеціальне використання водних біоресурсів здійснюється шляхом їх вилучення з природного середовища (крім любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування в межах та обсягах безоплатного вилову) і включає в себе, в тому числі і промислове рибальство.
З аналізу наведених правових норм убачається, що спеціальне використання водних біоресурсів може здійснюватися відповідно до одного з режимів, визначених Законом України “Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів”, а саме: Режиму промислу або Режиму рибогосподарської експлуатації.
Згідно з абзацом 2 частини 1 ст.34 вказаного Закону суб`єкти рибного господарства мають право на користування рибогосподарськими водними об`єктами (їх частинами), землями водного фонду та використання водних біоресурсів на недискримінаційних умовах у встановленому порядку.
Відповідно до частин 1, 3 ст.36 наведеного Закону юридичні та фізичні особи мають право користуватися водними біоресурсами як об`єктами права власності Українського народу відповідно до Конституції України та цього Закону. Надання у користування рибогосподарських водних об`єктів (їх частин) місцевого значення для провадження рибогосподарської діяльності здійснюється відповідно до закону.
Режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта - це установлена на відповідний термін сукупність вимог, умов та заходів щодо обсягів робіт з відтворення водних біоресурсів за їх віковими та видовими характеристиками, строків лову, типів і кількості знарядь та засобів лову, обсягів вилучення, регламентації любительського і спортивного рибальства, ощадливого використання водних біоресурсів рибогосподарського водного об`єкта (його частини) (ст.1 Закону України “Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів”).
Колегія суддів погоджується з висновком господарського суду про те, що Режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта не надає ТОВ “Агро-ЮА” права користування ставком як водним об`єктом та земельною ділянкою під ним.
Крім цього, Закон України “Про тваринний світ” у статті 3 визначає об`єкти тваринного світу, на які поширюється дія цього Закону, серед яких є дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші).
Згідно зі ст.20 Закону України “Про тваринний світ” за умови додержання вимог цього Закону та інших нормативно-правових актів може здійснюватися такий вид використання об`єктів тваринного світу, як рибальство.
За визначенням ст.25 Закон України “Про тваринний світ” рибальством вважається добування риби та водних безхребетних. На території України відповідно до законодавства може здійснюватися промислове, любительське та спортивне рибальство.
Підприємствам, установам, організаціям і громадянам у порядку спеціального використання об`єктів тваринного світу надається право ведення промислового рибальства, включаючи промисел водних безхребетних на промислових ділянках рибогосподарських водних об`єктів та континентальному шельфі України (ст.26 Закон України “Про тваринний світ”).
Відповідно до ст.17 Закону України “Про тваринний світ” до спеціального використання об`єктів тваринного світу належать усі види використання тваринного світу (за винятком передбачених законодавством випадків безоплатного любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування), що здійснюються з їх вилученням (добуванням, збиранням тощо) із природного середовища. 
Спеціальне використання об`єктів тваринного світу в порядку ведення мисливського і рибного господарства здійснюється з наданням відповідно до закону підприємствам, установам, організаціям і громадянам права користування мисливськими угіддями та рибогосподарськими водними об`єктами. 
Таким чином, рибне господарство, яким займається відповідач, належить до спеціального використання об`єктів тваринного світу, оскільки промислове рибальство передбачає вилучення риби із природного середовища та є відмінним від любительського і спортивного рибальства.
Порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів (ВЖР) та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах регламентується Інструкцією про порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах (далі - Інструкція), що затверджена наказом Державного комітету рибного господарства України №4 від 15.01.2008.
Як вказано в самій Інструкції, вона розроблена, в тому числі відповідно до Закону України “Про тваринний світ”.
Пунктом 2.1 Інструкції передбачено перелік документів, які подає користувач до спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань рибного господарства України для здійснення штучного розведення, вирощування ВЖР та їх використання. 
Інструкція безпосередньо регламентує порядок здійснення штучного розведення, вирощування риби, інших водних живих ресурсів та їх використання в спеціальних товарних рибних господарствах, а не порядок розпорядження водними об`єктами та земельними ділянками водного фонду, оскільки такими нормативними актами є Земельний та Водний кодекси України.
Як вже зазначалось, Інструкція розроблена відповідно до Закону України “Про тваринний світ” та є підзаконним нормативно-правовим актом, а тому вона не може суперечити вимогам Закону України “Про тваринний світ” щодо отримання в користування рибогосподарських водних об`єктів при веденні рибного господарства. Закон не встановлює будь-яких винятків в цьому для спеціального товарного рибного господарства, а такими винятками є лише випадки безоплатного любительського і спортивного рибальства, до яких не належить промислове рибальство, яке, в тому числі, здійснюється в режимі спеціального товарного рибного господарства.
Згідно з пунктом 2.3 Інструкції Режим погоджується територіальним органом рибоохорони, у зоні якого здійснюватимуть діяльність та територіальним органом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України протягом місяця з дня його отримання.
При отриманні погодження Режиму користувачам надаються у користування лише водні біоресурси, а не водний об`єкт чи земельна ділянка, яка знаходиться під водою (ставком).
Крім того, Інструкція регламентує не тільки відтворення водних живих ресурсів, а і їх вилов, що підпадає під поняття “рибальство”, яке не може здійснюватися без погодження власником земельної ділянки водного фонду, на якій розташований водний об`єкт, згідно з частиною 5 ст.59 Земельного кодексу України.
Статтею 23 Закону України “Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів” встановлено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері рибного господарства, видає і такий документ дозвільного характеру як дозвіл на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах).
Порядок видачі дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) або відмови в його видачі, переоформлення та анулювання зазначеного дозволу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №801 від 30.10.2013, визначає процедуру видачі суб`єктам господарювання дозволу на спеціальне використання водних біоресурсів у рибогосподарських водних об`єктах (їх частинах) або відмови в його видачі, переоформлення, видачі дубліката та анулювання дозволу.
Відповідно до пункту 2 Порядку дозвіл видається на кожний рибогосподарський водний об`єкт (його частину) Держрибагентством або його територіальним органом. 
Дозвіл видається територіальним органом суб`єктові господарювання для здійснення промислового рибальства, вилову водних біоресурсів у науково-дослідних, науково-промислових, дослідно-конструкторських цілях, а також визначення їх санітарно-епідеміологічного стану, меліоративного вилову водних біоресурсів з метою формування їх оптимального видового та вікового складу, вилову водних біоресурсів з метою отримання біологічного матеріалу для штучного відтворення їх запасів та здійснення аквакультури, любительського і спортивного рибальства у водних об`єктах загального користування, що перевищує встановлені обсяги безоплатного вилову.
Пунктом 3 Порядку передбачено перелік документів, які суб`єкт господарювання подає державному адміністраторові для одержання дозволу, серед яких документи що посвідчують право користування водними об`єктами чи земельними ділянками водного фонду відсутні.
Для затвердження Режиму особи не представляють жодних документів, які б свідчили про їхні права на водні об`єкти та земельну ділянку водного фонду, на якій знаходиться водний об`єкт, стосовно яких затверджується Режим або видається дозвіл. 
При затвердженні Режиму відповідні органи не досліджують питання та не надають права користуватися водними об`єктами і землями водного фонду.
Комплексний правовий аналіз зазначених норм свідчить, що законодавець розрізнив користування рибогосподарськими водними об`єктами (їх частинами), землями водного фонду та використання водних біоресурсів як окремими об`єктами користування.
Законом не передбачено можливості використання водних біоресурсів без отримання в установленому Земельним кодексом України порядку в користування на умовах оренди рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), в тому числі і земель водного фонду (зокрема, і під цими об`єктами), де здійснюється використання цих водних біоресурсів.
Таке використання водних біоресурсів є нерозривно пов`язаним з використанням зазначених рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), в тому числі і земель водного фонду (зокрема, і під цими об`єктами).
Правовий режим земель водного фонду розглядається в комплексі з правовим режимом відповідного водного об`єкту, тобто, земельна ділянка і розташований на ній водний об`єкт є комплексним об`єктом правового регулювання.
Судом встановлено, що Режим рибогосподарської експлуатації водного об`єкта не є та не може бути правовстановлюючим документом, яким надається право користування водним об`єктом чи землями водного фонду, та не визначає правових підстав користування водним об`єктом.
Отже, Режим рибогосподарської експлуатації ставка, розташованого біля с.Троїцьке на території Єфремівської сільської ради Первомайського району Харківської області, не дає підстави для використання відповідачем водного об`єкту (спірного ставка).
Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 21.03.2019 у справі №923/213/18, зазначивши, що наявність Режиму рибогосподарської експлуатації не дає підстав для одноосібного використання водного об`єкта та земельної ділянки під ним.
Крім того, висновки господарського суду у даній справі не суперечать висновкам, наведеним у постановах Верховного Суду від 06.10.2021 у справі №914/1326/16, від 05.01.2022 у справі №908/2153/20, від 19.07.2022 у справі №906/170/20 та 27.10.2022 у справі №480/4250/19.
Доводи відповідача про те, що прокурором не надано жодних доказів самовільного зайняття земельної ділянки під спірним водним об`єктом, не надано будь-яких актів обстеження земельної ділянки, не встановлено обмеження доступу до водного об`єкту та земельної ділянки під ним, колегія суддів вважає помилковими, оскільки вказані апелянтом обставини щодо самовільного зайняття земельної ділянки не стосуються предмету доказування у даній справі - використання відповідачем спірного водного об`єкту та земельної ділянки під ним, що, як зазначено вище, не заперечується апелянтом та підтверджується матеріалами справи.
Згідно з частиною 1 ст.13 Конституції України, ст.4 Закону України “Про охорону навколишнього природного середовища” земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.
Користування природними ресурсами у сфері господарювання унормовано Главою 15 (ст.148-153) Господарського кодексу України. Зокрема, наведеними нормами передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси, в тому числі водні об`єкти, у порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів.
За змістом положень ст.317, 319 Цивільного кодексу України власнику належить право володіти, користуватися і розпоряджатися своїм майном.
Статтею 190 Цивільного кодексу України встановлено, що майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки.
Відповідно до частини 1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Об`єктами цивільних прав є речі, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки (ст.179 Цивільного кодексу України).
До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) – ст.181 Цивільного кодексу України, належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. 
Майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки (ст.190 Цивільного кодексу України).
Згідно зі ст.41 Конституції України та ст.321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Як передбачено ст.395 Цивільного кодексу України, речовими правами на чуже майно є: 1) право володіння; 2) право користування (сервітут); 3) право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); 4) право забудови земельної ділянки (суперфіцій). Законом можуть бути встановлені інші речові права на чуже майно.
Згідно зі ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
З огляду на те, що правопорушення є таким, що триває у часі, власник майна може звернутися за захистом свого права протягом усього часу, поки воно триває.
Разом з цим, згідно з частиною 1 ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Положеннями ст.16 Цивільного кодексу України закріплено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, та визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Ця норма кореспондується з положеннями ст.20 Господарського кодексу України, якою визначено способи захисту прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів.
З огляду на вищезазначені норми матеріального права, обрання способу захисту у кожному конкретному випадку та з огляду на особливості певних правовідносин, є законним правом позивача або прокурора.
Частиною 2 ст.16 Цивільного кодексу України передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Отже, наведена норма права передбачає такий спосіб захисту як пред`явлення позову про звільнення зайнятого водного об`єкту разом із земельною ділянкою під ним.
Приписами ст.152 Земельного кодексу України визначено способи захисту прав на земельні ділянки.
Зокрема, згідно з пунктом б частини 3 цієї норми захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.
Відповідно до ст.386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності (частина 1); власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (частина 2).
Згідно з приписами частини 1 ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст.16, 386, 391 Цивільного кодексу України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Таким чином, вимога про відновлення становища, яке існувало до порушення, шляхом звільнення водного об`єкту разом із зайнятою цим ставком земельною ділянкою та його повернення у віддання законного власника - є належним способом захисту інтересів держави.
Згідно з частиною 2 ст.90 Земельного кодексу України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.
Відповідно до частини 2 ст.79 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб.
Апеляційна скарги обгрунтована тим, що у даній спарві позивач є неналежним, оскільки земельна ділянка не перейшла у комунальну власність Олексіївської сільської ради Лозівського району Харківської області.
Колегія суддів вважає ці твердження заявника апеляційної скарги безпідставними, виходячи з такого.
28.04.2021 Верховною Радою України прийнято Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції в сфері земельних відносин” №1423-ІХ (набрав чинності 27.05.2021), яким доповнено пункт 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, відповідно до якого з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, зокрема, водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук.
При цьому земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходить у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.
Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
Відтак, земельна ділянка з кадастровим номером 6324583500:03:00:0023, площею 27,8252 га, перейшла у комунальну власність з моменту набрання чинності Законом №1423-ІХ, тобто, з 27.05.2021 як земельна ділянка державної власності, що розташована за межами населених пунктів у межах територіальної громади, відомості щодо права власності якої не внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Отже, Олексіївська сільська рада Лозівського району Харківської області є належним позивачем, що правильно встановлено господарським судом.
Згідно з частиною 1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що матеріали справи не містять будь-яких правовстановлюючих документів, доказів державної реєстрації права власності або договір оренди на водний об`єкт – ставок та земельну ділянку, з кадастровим номером 6324583500:03:000:0023, площею 27,8252 га, на якій він розташований.
Відтак господарський суд обгрунтовано задовольнив позов.
Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.
Колегія суддів дійшла висновку про те, що доводи заявника апеляційної скарги, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли підтвердження у ході судового розгляду, тоді як господарським судом у повній мірі з`ясовані та правильно оцінені обставини у справі, прийняте рішення є законним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги не убачається. Колегія суддів зазначає, що господарським судом не допущено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.
Керуючись статтями 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд, –
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “Агро-ЮА” залишити без задоволення. 
Рішення господарського суду Харківської області від 13.12.2022 у справі №922/986/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок і строки оскарження до Верховного Суду передбачені статтями 286 - 289 Господарського процесуального кодексу України. 
Повний текст постанови складено 22.05.2023.

Головуючий суддя                                                                    О.А. Пуль

Суддя                                                                                           Я.О. Білоусова  

Суддя                                                                                           І.В. Тарасова