ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/1097/22  Номер провадження 33/814/541/23	Головуючий у 1-й інстанції Герцов О. М.  Доповідач ап. інст. Томилко В. П.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду Томилко В.П., з секретарем судового засідання Степановою М.Ю., з участю адвоката Янка О.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Янка О.О. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Карлівського районного суду Полтавської області від 18 липня 2022 року,-
В С Т А Н О В И В:
Цією постановою
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , громадянина України, непрацюючого, проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше притягувався до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП постановою Карліського районного суду від 12.05.2022, -
визнано виннним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП і ,з урахуванням ст. 36 КУпАП ,накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді 60 годин громадських робіт.
Стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 грн.
Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Згідно з постановою суду, у протоколах про адміністративні правопорушення від 22.06.2022 зазначено, що ОСОБА_1 08.06.2022 близько 08-00 год., в АДРЕСА_2 вчиняв домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 а саме: погрожував фізичною розправою та висловлювався нецензурною лайкою;
а також вчинив ті ж самі дії 08.06.2022 близько 20-00 год. 
16.06.2022 о 06-30 год.
16.06.2022 близько 20-30 год. 
17.06.2022 близько 15-45 год. 
17.06.2022 близько 15-45 год.
17.06.2022 близько 10-43 год.
22.06.2022 близько 05-00 год.
       Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням судді захисник Янко О.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді та закрити провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
       В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що 6 протоколів про адміністративне правопорушення складені з порушенням вимог ст. 256 КУпАП.
Суд не звернув увагу га те, що обставини правопорушення викладені не конкретно та фактично відредагував фабулу адміністративного правопорушення.
Протоколи складені з порушенням строку, визначеного ч. 2 ст. 254 КУпАП ( 24 год. з моменту виявлення особи).
Судом не надано належної оцінки обставинам справи, а саме не враховано, що в матеріалах справи відсутні пояснення ОСОБА_1 , а пояснення свідка ОСОБА_3 викликають сумніви в їх об`єктивності та правдивості, потерпіла ОСОБА_2 в судовому засіданні не змогла конкретно зазначити коли саме ОСОБА_1 вчинив щодо неї неправомірні дії. 
Позиція учасників судового провадження.
В судовому засіданні адвокат Янко О.О. підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Згідно з ч.1 ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, в той час як відповідно до ст.69 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови.
Згідно ст. 245 Кодексу України про адміністративні правопорушення завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Відповідно до вимог ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення в першу чергу зобов`язаний з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, а також чи винна дана особа в його вчиненні і чи підлягає вона адміністративній відповідальності, і лише після цього вирішувати питання про можливість накладення адміністративного стягнення.
Дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи суд вважає, що подана апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Положеннями ч.7 ст.294 КУпАП передбачено, що апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом
Так, вірно акцентував на цій позиції і районний суд, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово у своїх рішеннях звертав увагу на те, що сторона, задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки, тому доводи апелянта щодо його неналежного повідомлення слід відхилити.
Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП участь особи, яка подала скаргу, чи інших осіб, які беруть участь у провадженні справи про адміністративне правопорушення, в розгляді справи судом апеляційної інстанції, не є обов`язковою. Наведене положення відповідає практиці Європейського суду з прав людини, аналіз якої свідчить про те, що відсутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не може автоматично вважатися порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Відповідно до ст. ст. 245, 251, 252, 280, 283 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
З матеріалів провадження вбачається, що суд при розгляді провадженні вказаних вимог закону дотримався.
Диспозицією ч. 1 ст.173-2 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність особи за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Частиною 2 ст. 173-2 КУпАП передбачено відповідальність за ті самі дії, вчинені особою, яку протягом року було піддано адміністративному стягненню за одне з порушень, передбачених частиною першою цієї статті.
Європейський суд із прав людини (ЄСПЛ) поширює стандарти та процедурні гарантії, встановлені Конвенцією для кримінальних проваджень, на провадження у справах про адміністративні правопорушення, вважаючи їх кримінальними провадженнями по суті і за змістом.
Згідно Закону України Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям від 01 червня 2000 року №1768-ІІІ зі змінами та доповненнями сім`я - це особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.
В контексті цієї норми Закону членами сім`ї є особи, які проживають разом і (або) об`єднані законними правами чи обов`язками щодо утримання.
ідповідно до Закону України Про попередження насильства в сім`ї насильство в сім`ї - це будь-які умисні дії фізичного, сексуального, психологічного чи економічного спрямування одного члена сім`ї стосовно іншого члена сім`ї, якщо ці дії порушують конституційні права і свободи члена сім`ї як людини та громадянина і наносять йому моральну шкоду, шкоду його фізичному чи психічному здоров`ю.
Закон України Про запобігання та протидію домашньому насильству від 07.12.2017 року визначає, що предметом регулювання цього Закону є правовідносини, що виникають у процесі запобігання та протидії домашньому насильству.
Згідно ст. 3 Закону дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: подружжя; колишнє подружжя; мати (батько) або діти одного з подружжя (колишнього подружжя) та інший з подружжя (колишнього подружжя); особи, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у шлюбі між собою, їхні батьки та діти; особи, які мають спільну дитину (дітей); батьки (мати, батько) і дитина (діти); та ін.
Нормами наведеного закону визначено, що психологічним насильством є така форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Для встановлення події правопорушення, зазначеного у ч. 2 ст.173-2 КУпАП, необхідно з`ясувати чи дійсно особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, вчинила домашнє насильство.
Положеннями ч.1 ст. 256 КУпАП встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення є процесуальним документом, який засвідчує факт неправомірних дій, складається за встановленою формою і повинен містити дані про місце, час вчинення, суть правопорушення, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
Так, відповідно до протоколів про адміністративне правопорушення серії від 08.06.2022 року, 08.06.2022року, 16.06.2022,16.06.2022, 17.06.2022, 17.06.2022, 22.06.2022, ОСОБА_1 , за місцем свого проживання, вчиняв стосовно своєї колишньої співмешканки гр. ОСОБА_2 домашнє насильство, а саме умисні дії фізичного та психологічного характеру, які полягали в стусанах, штовханнях та ляпасах, ображав потерпілу нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою, чим завдав їй фізичного болю та психологічних страждань, унаслідок чого могло бути завдано шкоди фізичному та психологічному здоров`ю ОСОБА_4 . Своїми діями ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч. 2 ст.173-2 КУпАП.
Апеляційний суд відмічає, що місцевий суд прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП.
Надавши належну оцінку наявним в матеріалах справи та дослідженим судом доказам відповідно до вимог ст. 252 КУпАП, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_1 вчининяв відносно своєї колишньої співмешканки ОСОБА_2 психологічне насилля, що є домашнім насильством, за вказаних у постанові обставин є обґрунтованими, оскільки підтверджуються даними протоколу про адміністративне правопорушення та письмовими поясненнями свідка ОСОБА_3 вчинив конфлікт, ображав її, неодноразово погрожував розправою, та що це повторюється систематично.
Діяння ОСОБА_1 , вказане у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду першої інстанції, підпадає під ознаки ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та правильно кваліфіковано.
За таких обставин, суд першої інстанції, приймаючи рішення про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, в повному обсязі врахував вимоги ст. ст. 245, 280 КУпАП, які встановлюють завдання у справах про адміністративні правопорушення, а саме: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Доводи апеляційної скарги з приводу безпідставного притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, є необґрунтованими, так як зазначені доводи спростовуються дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, яким суд першої інстанції надав належну та об`єктивну оцінку, що також перевірено в суді апеляційної інстанції.
Доводи апеляційної скарги про невірну оцінку судом першої інстанції фактичних обставин справи не знайшли свого підтвердження, є його власним баченням того, що сталося.
Що стосується тверджень апелянта про підстави виникнення сварок, а саме щодо розподілу спільного майна подружжя, то апеляційний суд відмічає, що у даному випадку не має значення сама причина конфлікту, яка призвела для вчинення домашнього насильства, адженемає жодних підстав для виправдання домашнього насильства відносно будь-якого потерпілого.
Таким чином суд апеляційної інстанції вважає, що в своїй апеляційній скарзі захисник не наводить ніяких доводів про незаконність чи необґрунтованість постанови Карлівського районного суду Полтавської області від 18.07.2022 у справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП відносно нього, а тому відсутні будь-які підстави для її задоволення.
Згідно до вимог ст. ст. 23, 33,36 КУпАП при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини що пом`якшують і обтяжують відповідальність та враховується мета адміністративного стягнення, яка застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При апеляційному перегляді не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив.
Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП,-
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу адвоката Янка О.О. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Карлівського районного суду Полтавської області від 18 липня 2022 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч.2 ст. 173-2 КУпАП – без змін.
Постанова є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає

Суддя Полтавського 
апеляційного  суду    В.П. Томилко.