ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року 
м. Київ

Справа № 910/8259/16 (905/1126/21) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Банаська О. О. - головуючого, Огородніка К. М., Пєскова В. Г.
за участю секретаря судового засідання Солоненко А. В.,

за участю представників:
Офісу Генерального прокурора: Гусарової А. В.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ліквідатора Приватного акціонерного товариства "Маріупольський завод важкого машинобудування" - арбітражного керуючого Куделі Марії Олександрівни

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023
у складі колегії суддів: Гарник Л. Л. - головуючої, Доманської М. Л.,                  Остапенка О. М.
та рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021
у складі судді Чеберяка П. П.

у справі за позовом Маріупольської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради
до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський завод важкого машинобудування"
про розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок

у межах справи за заявою Публічного акціонерного товариства "Альфа-Банк"
до Приватного акціонерного товариства "Маріупольський завод важкого машинобудування"
про банкрутство

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Вступ

1. Прокурор звернувся до суду в інтересах держави в особі Міської ради з позовом до Товариства щодо якого здійснюється процедура ліквідації у справі про банкрутство про розірвання договорів оренди земельних ділянок на яких розміщено нерухоме майно Товариства та зобов`язання їх повернути позивачу.

2. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний господарський суд, позов прокурора задовольнив з підстав систематичної несплати Товариством орендної плати за користування земельними ділянками.

3. Касатор вважає наведений висновок судів помилковим, посилаючись зокрема на те, що обраний спосіб захисту не забезпечить ефективного поновлення прав позивача, оскільки він буде позбавлений можливості передати спірні земельні ділянки в користування інших суб`єктів господарювання через знаходження на них об`єктів нерухомого майна, які належать на праві власності Товариству.

4. Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, розглядаючи касаційну скаргу, має вирішити питання:
- чи узгоджується з метою та цілями провадження у справі про банкрутство звернення прокурора/орендодавця до суду, через систематичну несплату орендної плати орендарем, з позовом про розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок, на яких знаходяться об`єкти нерухомого майна, належні на праві власності боржнику (орендарю) щодо якого здійснюється процедура ліквідації у справі про банкрутство?

5. Верховний Суд вважає, з урахуванням обставин здійснення щодо відповідача (орендаря) процедури ліквідації у справі про банкрутство та розміщення на земельних ділянках нерухомого майна відповідача, помилковими висновки судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок орендодавцю, виходячи з такого.

Короткий зміст і підстави наведених у позові вимог та заперечень відповідача

6. Господарським судом міста Києва здійснюється провадження у                     справі № 910/8259/16 за заявою Публічного акціонерного товариства            "Альфа-Банк" (далі - ПАТ "Альфа-Банк") до Приватного акціонерного          товариства "Маріупольський завод важкого машинобудування"                              (далі - ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування", відповідач, боржник) про банкрутство порушене ухвалою від 01.06.2016.

7. 16.06.2021 Маріупольська окружна прокуратура Донецької області                   (далі - прокурор) звернулася до Господарського суду Донецької області з позовом в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради                         (далі - Маріупольська міська рада, позивач) до ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування", в якому просила:
- розірвати договір оренди земельних ділянок від 08.08.2006 № 2564 кадастровий номер 1412300000:02:009:0283 площею 3,7561 га та кадастровий номер 1412300000:02:009:0244 площею 0,2266 га, укладений між Маріупольською міською радою та ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування";
- зобов`язати ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування"  повернути за актом приймання-передачі на користь Маріупольської міської ради земельні ділянки кадастровий номер 1412300000:02:009:0283 площею 3,7561 га та кадастровий номер 1412300000:02:009:0244 площею 0,2266 га.

8. Позов мотивований невиконанням ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" протягом тривалого часу (систематично) умов договору оренди земельних ділянок щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів за користування земельними ділянками, що негативно впливає на формування місцевого бюджету.

9. ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" проти позову заперечує, зазначаючи, зокрема, що воно позбавлене можливості належним чином виконувати умови договору оренди через об`єктивні та непереборні обставини, а саме - проведення на території розміщення його основних виробничих потужностей Операції об`єднаних сил та інших дій, пов`язаних зі збройною агресією російської федерації проти України, з урахуванням чого наразі його господарська діяльність та отримання ним доходу майже повністю призупинені, що унеможливлює сплату орендних платежів за договором.

Фактичні обставини справи, установлені судами попередніх інстанцій

10. Рішенням Маріупольської міської ради від 15.12.2005 № 1736 переоформлено ВАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування"          право постійного користування земельними ділянками на право оренди                 строком на 25 років без зміни цільового призначення земельної ділянки (кадастровий номер 1412300000:02:009:0283) площею 3,7561 га для діяльності               санаторно-курортної організації (експлуатація санаторію-профілакторію "Здоров`є") та земельної ділянки (кадастровий номер 1412300000:02:009:0244) площею 0,2266 га для виробництва та розподілу тепла (експлуатація котельної  санаторію-профілакторію "Здоров`є") по проїзду Дачному, 7 у Приморському районі міста Маріуполя. 

11. На підставі зазначеного рішення, 08.08.2006 між Маріупольською             міською радою (орендодавець) та ВАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування", яке змінивши тип організаційно-правової форми згодом було перереєстроване на ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" (орендар) укладено договір оренди земельних ділянок (далі - договір            оренди) кадастровий номер 1412300000:02:009:0283 площею 3,7561 га та кадастровий номер 1412300000:02:009:0244 площею 0,2266 га, які знаходяться за адресою: проїзд Дачний, 7, Приморський район, м. Маріуполь.

12. Договір оренди зареєстровано у Маріупольському міському відділі Донецької регіональної філії ДП "Центр Державного земельного кадастру", про що у книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 18.08.2006 № 04.06.162.00240. Крім того, 08.08.2006 зазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області та зареєстровано в реєстрі за № 2564. 

13. Відповідно до пунктів 1, 2 договору оренди орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельні ділянки які знаходяться за адресою: проїзд Дачний, 7, Приморський район, м. Маріуполь. В оренду надаються земельні ділянки площами: 3,7561 га та 0,2266 га.

14. Згідно із пунктом 3 договору оренди на земельних ділянках знаходяться об`єкти нерухомого майна: санаторій-профілакторій "Здоров`є" та котельна санаторію-профілакторію "Здоров`є".

15. Договір оренди укладено на 25 років (до 15.12.2030) та після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на наступний строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 2 місяця до закінчення строку дії договору оренди повідомити письмово орендодавця про намір поновлення терміну дії договору. В іншому випадку договір поновленню не підлягає (пункти 6, 7 договору оренди). 

16. Пунктами 8 - 17 Договору встановлено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить: 137,65 грн/м2 та 127,82 грн/м2. Орендна плата за землю встановлюється у розмірі 1% від грошової оцінки земельної ділянки на рік та сплачується орендарем у грошовій формі. Орендна плата за рік на 02.06.2006 за земельну ділянку площею 3,7561 га складає 51 702,72 грн. Орендна плата за рік на 02.06.2006 за земельну ділянку площею 0,2266 га складає 2 896,401 грн. Загальна сума Договору на 02.06.2006 становить                     1 364 978,03 грн. Орендна плата за землю вноситься за базовий податковий (звітний) період щомісячно протягом 30 календарних днів, наступних за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, орендар сплачує орендодавцеві пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасної суми за кожен день прострочення. 

17. Згідно із пунктом 18 договору оренди земельні ділянки передаються в оренду з метою та за цільовим призначенням: для діяльності санаторно-курортної організації (експлуатація санаторію-профілакторію "Здоров`є");             для виробництва та розподілу тепла (експлуатація котельні                     санаторію-профілакторію "Здоров`є").

18. Відповідно пункту 35 договору оренди орендар зобов`язаний приступити до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі. Використовувати земельну ділянку відповідно до мети та цільового призначення, визначених у договорі, з дотриманням режиму використання земель. Своєчасно вносити орендну плату, щоквартально у термін до 20 числа місяця, що йде за звітним кварталом надавати у Маріупольське фінансове управління копії платіжних документів, що підтверджують сплату до бюджету орендної плати за землю; самостійно коригувати орендну плату за землю у разі зміни грошової оцінки або її індексації; у місячний термін з моменту опублікування коефіцієнту індексації звернутися до Маріупольського міського управління земельних ресурсів для одержання довідки.

19. Згідно із пунктом 36 договору оренди орендодавець має право вимагати від орендаря використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням згідно договору оренди, своєчасної сплати орендної плати.

20. Договір оренди припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, а також з інших підстав, визначених законом (пункт 42 договору оренди). 

21. Згідно відомостей з Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно земельні ділянки з кадастровими номерами 1412300000:02:009:0283 та 1412300000:02:009:0244 перебувають у користуванні відповідача. 

22. Відповідач умови договору оренди порушив та не сплачував орендну плату за землю з травня 2015 року, внаслідок чого у нього станом на 23.03.2021 утворилась заборгованість з орендної плати за земельну ділянку площею  3,7561 га у розмірі 539 009,57 грн, що ним не спростовано.

23. Також суди попередніх інстанцій установили, що постановою від 30.01.2019 у справі про банкрутство відкрито ліквідаційну процедуру ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування", яка наразі триває.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

24. 20.12.2021 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення у справі                        № 910/8259/16(905/1126/21), яким позов Маріупольської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради задовольнив; розірвав договір оренди земельних ділянок від 08.08.2006 № 2564, укладений між Маріупольською міською радою та ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування"; зобов`язав ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" повернути за актом приймання-передачі на                        користь Маріупольської міської ради земельні ділянки кадастровий                                  номер 1412300000:02:009:0283 площею 3,7561 га та кадастровий номер 1412300000:02:009:0244 площею 0,2266 га.

25. Рішення суду першої інстанції мотивоване систематичним невиконанням відповідачем договірних зобов`язань щодо сплати орендної плати, що є істотним порушенням умов договору оренди та згідно із пунктом "д" статті 141 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), частини другої статті 651 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) є підставою для його розірвання.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої під час первинного розгляду справи 

26. Північний апеляційний господарський суд постановою від 17.08.2022 рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі                               № 910/8259/16(905/1126/21) скасував; позовну заяву Маріупольської окружної прокуратури Донецької області залишив без розгляду.

27. Постанова суду апеляційної інстанції мотивована недотриманням прокурором при зверненні із позовом вимог статті 23 Закону України "Про прокуратуру" щодо попереднього повідомлення позивача про намір звернутися до суду.

Короткий зміст постанови суду касаційної інстанції, прийнятої під час первинного розгляду справи 

28. Постановою від 27.10.2022 Верховний Суд скасував повністю постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.08.2022; справу                                             № 910/8259/16(905/1126/21) передав до Північного апеляційного господарського суду для продовження розгляду.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції, прийнятої за результатом розгляду справи 

29. Північний апеляційний господарський суд постановою від 18.01.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі                               № 910/8259/16(905/1126/21) залишив без змін.

30. Апеляційний господарський суд погодився з висновком суду першої інстанції щодо наявності підстав для розірвання договору оренди з огляду на систематичне порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної та повної сплати орендних платежів та визнав його таким, що відповідає нормам статей 188, 291 Господарського кодексу України (далі - ГК України), статей 610, 651, 782, 785 ЦК України, статті 141 ЗК України, статей 21, 25, 32, 34 Закону України "Про оренду землі", а також умовам пункту 42 договору щодо припинення його дії шляхом розірвання внаслідок невиконання другою стороною обов`язків передбачених договором.

Короткий зміст наведених у касаційній скарзі вимог

31. 06.02.2023 ліквідатор ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" - арбітражний керуючий Куделя Марія Олександрівна          (далі - ліквідатор боржника - арбітражний керуючий Куделя М. О.) звернулась до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/8259/16(905/1126/21), в якій просить оскаржені судові рішення скасувати повністю та ухвалити нове - про відмову в задоволенні позовних вимог.

Рух касаційної скарги 

32. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи                         № 910/8259/16(905/1126/21) визначено колегію суддів у складі:               Банаська О. О. - головуючого, Картере В. І., Огородніка К. М., що підтверджується протоколом передачі судової справи (касаційної скарги, апеляційної скарги, заяви) раніше визначеному складу суду від 06.02.2023.

33. 07.02.2023 Верховний Суд постановив ухвалу, якою залишив касаційну скаргу ліквідатора боржника - арбітражного керуючого Куделі М. О. без руху з наданням скаржнику строку на усунення її недоліків.

34. Ухвалою від 08.03.2023 Верховний Суд відкрив касаційне провадження у справі № 910/8259/16(905/1126/21) за касаційною скаргою ліквідатора боржника - арбітражного керуючого Куделі М. О.; призначив касаційну скаргу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 23.03.2023; надав учасникам справи строк для подання відзиву до 20.03.2023.

35. Ухвалою від 23.03.2023 Верховний Суд відклав розгляд справи за касаційною скаргою ліквідатора боржника - арбітражного керуючого Куделі М. О. до 13.04.2023, а ухвалою від 13.04.2023 - до 04.05.2023.

36. 13.04.2023 на адресу Верховного Суду надійшло клопотання ліквідатора боржника - арбітражного керуючого Куделі М. О. від 12.04.2023 № 02-17/3559, в якому вона підтримує доводи касаційної скарги в повному обсязі та просить суд провести розгляд справи за відсутності представника відповідача.

37. У зв`язку з перебуванням судді Картере В. І. у відпустці, автоматизованою системою суду для розгляду справи № 910/8259/16 (905/1126/21) визначено колегію суддів Верховного Суду у складі: Банаська О. О. - головуючого, Огородніка К. М., Пєскова В. Г., що підтверджується протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.05.2023, яку суд ухвалою від 03.05.2023 прийняв до провадження та постановив здійснити розгляд скарги у раніше визначені дату та час - 04.05.2023.

38. У судове засідання 04.05.2023 з`явилася представник Офісу генерального прокурора, яка надала усні пояснення щодо поданої касаційної скарги відповідача.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу 

(Ліквідатор ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" - арбітражний керуючий Куделя М. О.)

39. Ліквідатор ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" - арбітражний керуючий Куделя М. О. в обґрунтування доводів касаційної скарги посилається на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права, зазначаючи, зокрема, таке:
- висновки судів попередніх інстанцій щодо заборгованості відповідача з орендної плати за період з травня 2015 року по 23.03.2021 у                                розмірі 539 009,57 грн не відповідають обставинам справи, оскільки згідно законодавства відповідача у період з травня 2015 року по 08.06.2016 було звільнено від сплати за користування земельними ділянками;
- суди не врахували, що станом на теперішній час на адресу                                     ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" не надходило повідомлень про відмову від договору оренди;
- суди попередніх інстанцій належним чином не дослідили докази у справі та не врахували безпідставність тверджень Маріупольської міської ради про те, що несплата орендної плати перешкоджає реалізувати їй право щодо передачі земельних ділянок в користування іншим суб`єктам господарювання, адже така передача неможлива через знаходження на них об`єктів нерухомого майна належних відповідачу (боржнику), що свідчить про неефективність та неможливість поновлення прав особи в інтересах якої поданий позов; 
- суд апеляційної інстанції залишив поза увагою, що належним способом захисту порушених прав та законних інтересів позивача мало бути звернення прокуратури до суду з письмовою заявою з вимогами до боржника про стягнення заборгованості із орендної плати;
- посилання судів попередніх інстанцій на норми ЦК України, ЗК України, Закону України "Про оренду землі" є неправомірними, оскільки закріплені в них норми є загальними по відношенню до норм КУзПБ, які є спеціальними. Наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо правомірності розірвання договору оренди земельної ділянки комунальної власності через несплату орендної плати орендарем, щодо якого здійснюється провадження у справі про банкрутство, до моменту продажу у процедурі ліквідації розміщеного на цій ділянці нерухомого майна.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

(Прокурор)

40. Прокурор у відзиві на касаційну скаргу та письмовому поясненні не погоджується із доводами скарги ліквідатора ПрАТ "Маріупольський завод важкого машинобудування" - арбітражного керуючого Куделі М. О. та просить суд залишити її без задоволення, а оскаржені судові рішення без змін, зазначаючи, зокрема таке:
- прокурором належним чином обґрунтовано наявність підстав для представництва прокуратурою інтересів держави в суді в особі Маріупольської міської ради, а суди надали оцінку доводам прокурора та підтверджено підстави представництва прокурором інтересів держави;
- відповідач в порушення істотних умов договору оренди та вимог чинного законодавства на протязі тривалого часу не вносив орендну плату за користування земельними ділянками комунальної власності, що вплинуло на обраний спосіб захисту прав Маріупольської міської ради;
- систематичне невиконання умов договору оренди та заборгованість відповідача з орендної плати за користування земельними ділянками підтверджені листом позивача від 27.07.2021 № 26.6.3-13395-07 з якого прокуратурі стало відомо про невиконання договору;
- доводи скаржника щодо неефективності обраного способу захисту порушених прав є необґрунтованими, оскільки систематичне порушення договору оренди щодо сплати орендної плати може бути підставою для розірвання такого договору, в тому числі за відсутності позовних вимог про стягнення заборгованості з орендної плати за ним.
(Маріупольська міська рада)

41. Маріупольська міська рада у додаткових поясненнях вважає оскаржені судові рішення законними та обґрунтованими, а касаційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню, зазначаючи, зокрема, що розірвання договору є ефективним способом захисту інтересів територіальної громади. Крім того, як зазначає позивач, у разі реалізації за наслідками ліквідаційної процедури нерухомого майна відповідача іншій особі, вона не буде позбавлена права на укладення з власником земельних ділянок будь-яких договорів. 

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

42. Вирішуючи наведене в пункті 4 цієї постанови питання, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, беручи до уваги приписи                                    статті 300 ГПК України, виходить з такого.

Чи узгоджується з метою та цілями провадження у справі про банкрутство звернення прокурора/орендодавця до суду, через систематичну несплату орендної плати орендарем, з позовом про розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок, на яких знаходяться об`єкти нерухомого майна, належні на праві власності боржнику (орендарю) щодо якого здійснюється процедура ліквідації у справі про банкрутство?

43. За частиною першою статті 3 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом" (наразі - Кодекс України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. 

44. Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство в порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

45. Частиною першої статті 2 КУзПБ визначено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

46. Відповідно до частини другої статті 7 КУзПБ господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує, зокрема, спори з позовними вимогами до боржника. 
47. Визначені частиною другою статті 7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України. Судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій за результатами розгляду заяв, скарг, клопотань, поданих в межах основного провадження у справі про банкрутство, розглядаються судом без застосування усіх стадій судового розгляду, притаманних виключно розгляду справ позовного провадження. Такий підхід повністю відображає конструкції статей 7, 9 КУзПБ щодо порядку розгляду як основної справи про банкрутство, так і спорів, стороною в яких є боржник, які хоча і вирішуються в межах основної справи про банкрутство, проте є справами позовного провадження, відокремленими від основної справи про банкрутство (див. висновок, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/97/20). 

48. Згідно із частиною першою статті 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

49. Частиною другою статті 2 ГПК України визначено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

50. Провадження у справах про банкрутство є однією з форм господарського процесу, тому в його межах повинні виконуватися завдання господарського судочинства та досягатися його мета - ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (див. постанову судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду             від 09.09.2021 у справі № 916/4644/15, постанову Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2022 у справі № 905/813/20).

51. Однак, провадження у справах про банкрутство має суттєві відмінності від позовного провадження, в тому числі щодо кола учасників таких правовідносин.

52. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що провадження у справах про банкрутство є самостійним видом судового провадження, який характеризується особливим порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань банкрутства, суб`єктного складу учасників, способів захисту учасників справи про банкрутство, тривалістю судового провадження тощо.
53. З моменту порушення/відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і спеціальні норми КУзПБ мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ за участю боржника щодо інших законодавчих актів України.

54. За цих умов, завдання та цілі, які ставить перед собою провадження у справі про банкрутство мають пріоритет у порівнянні з тими, які характерні для позовного провадження, що визначає своєю цілю відновлення порушених прав та інтересів особи (позивача), яка звернулася з позовом до суду за захистом своїх прав.

55. Натомість провадження у справі про банкрутство має дещо інший характер особливостей завдань, які не лише охоплюють права конкретного кредитора чи боржника, а й мають враховувати права і інтереси інших кредиторів та учасників такого провадження.

56. Тож зазначені особливості банкрутства як судового провадження не можуть ігноруватися та залишатися поза увагою під час розгляду в межах цієї справи позовів за участю боржника, адже саме це дозволяє забезпечити реалізацію та виконання завдань, які ставить перед собою таке провадження.

57. Преамбулою КУзПБ закріплено одним із основних завдань провадження у справі про банкрутство - задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника.

58. Наповнення ліквідаційної маси боржника, і як наслідок задоволення сукупності вимог кредиторів боржника, відбувається за рахунок майнових активів боржника.

59. У розділі V "Продаж майна в провадженні у справі про банкрутство" КУзПБ урегульовано умови та порядок продажу майна боржника в провадженні у справі про банкрутство, що реалізується шляхом проведення аукціону, який відбувається в електронній торговій системі.

60. Суд звертає увагу, що метою проведення аукціону як способу реалізації майна боржника є, передусім, відчуження майна банкрута за максимальною ціною, яку визначає ринок за умови прозорості та вільної конкуренції.

61. Така мета може бути досягнута у разі забезпечення участі в аукціоні з продажу майна боржника якомога широкого кола осіб (потенційних покупців майна), залучення яких не є можливим без забезпечення висвітлення умов та характеристик відчужуваного майна, які дозволяють в достатній мірі потенційному покупцю визначитися з доцільністю купівлі та можливістю використання такого майна після придбання. 

62. Тобто відчуження майна на аукціоні має бути здійснено таким чином, щоб воно було максимально привабливим для потенційних покупців, аби забезпечити їх конкуренцію та його реалізацію за максимально високою ціною.

63. Отже, якнайповніше задоволення вимог кредиторів перебуває у прямій залежності з відчуженням майнових активів боржника за максимальною ціною, яка може бути гарантована лише за умови забезпечення та урахування усіх необхідних умов для реалізації зазначеної мети.

64. Відповідно до частини першої статті 62 КУзПБ усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси.

65. Частиною п`ятою статті 77 КУзПБ визначено, що якщо продажу підлягає будівля, споруда, приміщення, квартира, у характеристиці майна зазначаються план, загальна площа та жила площа, кількість кімнат (приміщень), їх площа та призначення, матеріали стін, кількість поверхів, поверх або поверхи, на яких розташоване приміщення (квартира), інформація про підсобні приміщення та споруди, відомості про земельну ділянку, на якій розташована будівля, споруда, право на земельну ділянку, що переходить до покупця будівлі, споруди, приміщення, квартири тощо.

66. У пункті 49 Порядку організації та проведення аукціонів з продажу майна боржників у справах про банкрутство (неплатоспроможність), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.10.2019 № 865 зазначено, що якщо продажу підлягає нежитлове приміщення, будівля, споруда, у характеристиці майна, крім відомостей, передбачених підпунктом 2 пункту 46 цього Порядку, зазначаються, зокрема відомості про земельну ділянку, на якій розташоване нежитлове приміщення (її правовий режим та розмір), та її кадастровий номер (за наявності).

67. Суд неодноразово звертав увагу, що перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Розмір цієї частини земельної ділянки має визначатися на основі державних будівельних норм та санітарних норм і правил.

68. Договір, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, має містити таку істотну умову, як кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку із набуттям права власності на ці об`єкти. Укладенню ж договору, який передбачає набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що пов`язане з переходом права на частину земельної ділянки, передує виділення цієї частини в окрему земельну ділянку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду                         від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16, постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.04.2019 у справі                    № 907/68/18, від 25.10.2022 у справі № 911/2866/20).

69. Отже, відомості про земельну ділянку (її правовий режим), кадастровий номер (за наявності) є невід`ємним складовим елементом характеристики відчужуваного нерухомого майна боржника, що є цілком передбачуваним, оскільки нормальне господарське використання об`єктів нерухомого майна не є можливим без використання земельної ділянки.

70. Звідси очевидно, що максимально привабливим для покупця є придбання об`єкта нерухомого майна разом із наявним речовим правом на земельну ділянку, на якій розташований відчужуваний об`єкт нерухомості. 

71. У протилежному разі - відчуження нерухомого майна без речового права, права оренди на земельну ділянку обмежує потенційну кількість покупців та вочевидь значно зменшує можливість відчужити майно за якнайвищою ціною, оскільки створює для покупця додаткові перепони (темпоральні, фінансові, організаційні тощо), зокрема щодо оформлення дозвільних документів і реєстрації відповідного речового права на земельну ділянку з метою її використання в господарському обороті.

72. Водночас суд вкотре акцентує увагу, що на відміну від позовного, призначенням якого є визначення та задоволення індивідуальних вимог кредиторів, провадження у справі про банкрутство одним із завдань має задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможним боржником. При цьому обов`язковим завданням провадження у справі про банкрутство є справедливе задоволення усієї сукупності вимог кредиторів в порядку черговості встановленому законом. Тому провадження у справах про банкрутство об`єктивно формується на засадах конкурсу.

73. Тобто призначення провадження у справі про банкрутство полягає у збалансуванні реалізації прав та законних інтересів учасників справи. Досягнення цієї мети є можливим за умови гарантування: 1) охорони інтересів кредиторів від протизаконних дій інших кредиторів; 2) охорони інтересів кредиторів від недобросовісних дій боржника; 3) охорони боржника від протизаконних дій кредиторів.

74. Раціональність механізму конкурсної процедури полягає саме в тому, що вона надає інструментарій для узгодження прав та інтересів усіх кредиторів, а також забезпечує взаємні права та інтереси сукупності кредиторів і боржника. При цьому інструментом гарантування прав кожного із сукупності кредиторів є принцип конкурсного імунітету, за яким кредитор не має права задовольнити свої вимоги до боржника інакше, як в межах відкритого провадження у справі про банкрутство. Кредитори можуть задовольнити свої вимоги за правилами конкретної конкурсної процедури (див. висновок, викладений у постановах судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2019 у справі                    № 910/9535/18, від 09.09.2021 у справі № 916/4644/15).

75. Головним завданням конкурсного процесу є рівномірний розподіл майна (конкурсної маси) боржника поміж його кредиторами. На виконання цього завдання направлені всі механізми процедури банкрутства. Задоволення вимог кредиторів превалює у цьому процесі над інтересами інших учасників процедури банкрутства (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 910/6355/20).

76. За цих умов, задоволення вимог окремого кредитора поза межами конкурсної процедури банкрутства має наслідком створення йому преференції у виконанні зобов`язань та відповідно порушення імперативно встановленої в банкрутстві черговості задоволення вимог кредиторів боржника.

77. Проте суди попередніх інстанцій наведеного не врахували та зваживши на обставини невиконання відповідачем умов договору оренди й систематичної несплати ним орендної плати дійшли висновку про наявність підстав для розірвання оспорюваного договору оренди землі та повернення земельних ділянок орендодавцю.

78. Дійсно систематична несплата орендної плати (два і більше випадки) є підставою для розірвання договору оренди землі. Такий підхід розуміння підстав розірвання договору оренди землі наразі є усталеним в судовій практиці та підстав для його відступу суд не вбачає.

79. Утім за обставин цієї справи, суди попередніх інстанцій не звернули увагу, що поданий прокурором в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради позов про розірвання договору, укладеного з відповідачем, розглядається не в окремому позовному провадженні, а у відокремленому позовному провадженні  в межах справи про банкрутство відповідача.

80. Зазначена обставина з урахуванням цілей та завдань, які ставить перед собою провадження у справі про банкрутство, не може залишатися поза увагою під час оцінки заявлених вимог пред`явленого позову прокурора, наявності підстав для захисту стверджуваного порушеного права позивача.

81. З моменту відкриття провадження у справі про банкрутство захист прав та задоволення вимог кредиторів здійснюється в порядку, передбаченому положеннями КУзПБ, зокрема шляхом пред`явлення кредиторських вимог до боржника.

82. Аналіз положень КУзПБ свідчить, що процедура банкрутства - це спеціальна правова процедура, норми Кодексу є спеціальними, і під час їх зіставлення з нормами загальними вони повинні мати пріоритет застосування.

83. Тобто норми КУзПБ, якими урегульовано умови та порядок захисту прав кредиторів неплатоспроможного боржника є спеціальними по відношенню до інших норм законодавства, які містять норми аналогічного змісту, та мають пріоритет у застосуванні під час захисту таких прав.

84. Однак, як свідчить зміст ухвалених судових рішень у справі про банкрутство відповідача та власне не заперечується прокурором, позивачем не пред`являлися кредиторські вимоги до відповідача у розмірі суми систематично несплаченої орендної плати, на яку посилається прокурор у поданому позові, ані в процедурі розпорядження майном боржника, ані в процедурі ліквідації, а відразу пред`явлено позов про розірвання договору оренди та зобов`язання повернути земельні ділянки без заявлення вимоги про стягнення заборгованості зі сплати орендної плати.

85. Крім того, суди попередніх інстанцій залишили поза увагою, що на земельних ділянках, які є предметом договору оренди знаходиться належне відповідачу на праві власності нерухоме майно, що з урахуванням обставин здійснення щодо відповідача процедури ліквідації у справі про банкрутство та необхідності подальшого відчуження майна на аукціоні зумовить: по-перше, вплив на участь потенційних покупців на аукціоні з продажу такого майна та можливість відчуження майна за якнайвищою ціною; по-друге, фактичне зменшення можливості якнайповнішого задоволення сукупності вимог кредиторів неплатоспроможного боржника та надасть позивачу преференції у порівнянні з іншими кредиторами на виконання зобов`язань боржником і відповідно задоволення своїх вимог до боржника.

86. Ураховуючи наведене, звернення з позовом до суду про розірвання договору оренди та поверненням земельних ділянок, на яких знаходяться об`єкти нерухомого майна, належні на праві власності орендарю (боржнику), за обставин здійснення щодо нього процедури ліквідації у справі про банкрутство, відсутності пред`явлення позивачем кредиторських вимог до боржника, необхідності відчуження розташованого на земельних ділянках нерухомого майна боржника на аукціоні та неможливості відчуження чи передачі позивачем земельних ділянок (після розірвання договору оренди) без виділення частин ділянок на яких розміщене нерухоме майно та які необхідні для його обслуговування, не відповідає цілям та завданням провадження у справі про банкрутство.

87. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що з урахуванням обставин, які склалися в межах конкретної справи (здійснення щодо боржника процедури ліквідації у справі про банкрутство), підстави для задоволення вимог пред`явленого позову прокурора відсутні, оскільки відповідна вимога позову прокурора, на що не звернули уваги суди попередніх інстанцій, не узгоджується із цілями та завданнями провадження у справі про банкрутство щодо максимального задоволення сукупності вимог кредиторів за рахунок відчуження, за якнайвищою ціною майна неплатоспроможного боржника та неможливості задоволення вимог окремого кредитора поза межами конкретної конкурсної процедури.

88. Водночас наведене не позбавляє права позивача, з урахуванням висновків викладених у цій постанові, на захист свої прав та інтересів в порядку визначеному КУзПБ. 

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

89. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

90. Частинами першою статті 311 ГПК України визначено, що суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. 

91. Ураховуючи наведені положення законодавства та обставини, установлені судами, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що постанова Північного апеляційного господарського суду  від 18.01.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі № 910/8259/16(905/1126/21) підлягають скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову прокурора про розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок.

Щодо судових витрат

92. Відповідно до статті 315 ГПК України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

93. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина чотирнадцята статті 129 ГПК України).

94. Згідно із пунктом 2 частини четвертої статті 129 ГПК України у разі відмови в позові судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

95. Положення статей 123, 129 ГПК України визначають загальний порядок розподілу судових витрат між сторонами у справі та іншими учасниками справи, що ґрунтується на засаді обов`язковості відшкодування судових витрат особи, на користь якої ухвалено судове рішення, за рахунок іншої особи, яка в цьому спорі виступає її опонентом.

96. За змістом статей 42, 46, 53, 56 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, набуває статусу сторони у справі - позивача лише у випадках, передбачених процесуальним законом, однак у разі відкриття провадження у справі за поданим ним позовом він має ті ж права та обов`язки, що їх має позивач, за винятком права укладати мирову угоду.

97. Звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.

98. З огляду на висновок Верховного Суду про повне скасування оскаржених судових рішень з ухваленням нового - про відмову у задоволенні позову Маріупольської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради про розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, покладаються на прокурора (див. подібний висновок щодо покладення судових витрат на прокурора, у разі скасування рішення суду про задоволення позову та прийняття нового про відмову в задоволенні позову, поданого прокурором, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 923/199/21).

Висновки щодо застосування норм права 

99. З моменту порушення/відкриття стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника і спеціальні норми КУзПБ мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ за участю боржника щодо інших законодавчих актів України.

100. Головним завданням конкурсного процесу є рівномірний розподіл майна (конкурсної маси) боржника поміж його кредиторами. На виконання цього завдання направлені всі механізми процедури банкрутства. Задоволення вимог окремого кредитора поза межами конкурсної процедури банкрутства має наслідком створення йому преференції у виконанні зобов`язань та відповідно порушення імперативно встановленої в банкрутстві черговості задоволення вимог кредиторів боржника.

101. Інструментом гарантування прав кожного із сукупності кредиторів є принцип конкурсного імунітету, за яким кредитор не має права задовольнити свої вимоги до боржника інакше, як в межах відкритого провадження у справі про банкрутство. Кредитори можуть задовольнити свої вимоги за правилами конкретної конкурсної процедури.

102. Звернення прокурора/орендодавця з позовом до суду про розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок, на яких знаходяться об`єкти нерухомого майна, належні на праві власності орендарю (боржнику), за обставин здійснення щодо нього процедури ліквідації у справі про банкрутство, відсутності пред`явлення позивачем кредиторських вимог до боржника, необхідності відчуження розташованого на земельних ділянках нерухомого майна боржника на аукціоні та неможливості відчуження чи передачі позивачем земельних ділянок (після розірвання договору оренди) без виділення частин ділянок на яких розміщене нерухоме майно та які необхідні для його обслуговування, не узгоджується із цілями та завданнями провадження у справі про банкрутство.

На підставі викладеного та керуючись статтями 286, 300, 301, 308, 311, 314, 315,                  317, 326 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд                                у складі колегії суддів Касаційного господарського суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ліквідатора Приватного акціонерного товариства "Маріупольський завод важкого машинобудування" - арбітражного керуючого Куделі Марії Олександрівни задовольнити повністю.

2. Постанову Північного апеляційного господарського суду від 18.01.2023 та рішення Господарського суду міста Києва від 20.12.2021 у справі                               № 910/8259/16(905/1126/21) скасувати повністю.
3. Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову Маріупольської окружної прокуратури Донецької області в інтересах держави в особі Маріупольської міської ради про розірвання договору оренди та повернення земельних ділянок.

4. Стягнути з Маріупольської окружної прокуратури Донецької області             (площа Мічмана Павлова, 10, м. Маріуполь, Донецька область,                             87501, ідентифікаційний код - 25707002) на користь Приватного            акціонерного товариства "Маріупольський завод важкого машинобудування"                              (вул. Пожарського, буд. 4, нежитлове приміщення 63, м. Київ, 02094, ідентифікаційний код - 20355550) 6 810,00 грн (шість тисяч вісімсот десять гривень 00 коп.) відшкодування витрат по оплаті судового збору за подання апеляційної скарги та 9 080,00 грн (дев`ять тисяч вісімдесят гривень 00 коп.) відшкодування витрат по оплаті судового збору за подання касаційної скарги.

5. Видачу наказу доручити Господарському суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і              оскарженню не підлягає.

Головуючий                                                                                          О. О. Банасько

Судді                                                                                                    К. М. Огороднік

                                                                                                    В. Г. Пєсков