ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/7273/22                Головуючий суддя І інстанції Аркатова К. В.
Провадження № 33/818/276/23        Суддя доповідач Шабельніков С.К.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       03 квітня 2023 року                                                м. Харків
Суддя Харківського апеляційного суду Шабельніков С.К., при секретарі Вакула Н.С., за участю особи, яка притягається до відповідальності – ОСОБА_1 та її захисника – адвоката Саєнка М.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2023 року стосовно ОСОБА_1 , -
в с т а н о в и в:
Цією постановою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, мешканка м. Харкова,
- визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
       Також з ОСОБА_1 стягнуто судовий збір в розмірі 536 грн. 80 коп.
       Постановою встановлено, що 22.11.2022 року близько 21:15 год. ОСОБА_1 керувала транспортним засобом – «Форд», номерний знак НОМЕР_1 , по вул. Сумська, 37 – площа Свободи м. Харкова, з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. У встановленому законом порядку на місці зупинки транспортного засобу водію ОСОБА_1 запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору «Драгер» та в закладі охорони здоров`я, однак остання відмовилась в присутності двох свідків. 
       В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 просила судову постанову скасувати, а провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що суд першої інстанції не повно з`ясував обставини справи. Вважає, що працівники поліції порушили порядок проведення огляду на стан сп`яніння, який передбачений ст. 266 КУпАП. Вказує, що самостійно пройшла огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я, який виявився негативним. Крім того, працівники поліції не відсторонили її від керування транспортними засобами, що свідчить про порушення чинного законодавства працівниками поліції.

Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши доводи ОСОБА_1 та її захисника Саєнка М.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно вимог ст.ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні. 
Як вбачається з матеріалів цієї справи, суд дотримався всіх вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винності ОСОБА_1 у порушенні правил дорожнього руху України, передбачених п. 2.5.
Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апеляційним судом не встановлено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду щодо винуватості ОСОБА_1 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. 
Зокрема, визнаючи ОСОБА_1 винною, суд першої інстанції послався на відомості протоколу про адміністративне правопорушення, відомості відеозапису, інші докази, які містяться в матеріалах справи.
       Відповідно до відомостей, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення (арк. 1) вбачається, що ОСОБА_1 керувала автомобілем з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя, виражене тремтіння пальців рук. У встановленому законом порядку на місці зупинки автомобіля водію ОСОБА_1 в присутності двох свідків було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою газоаналізатору ДРАГЕР та в закладі охорони здоров`я КНПХОРОНД у відповідного лікаря фахівця відмовилась.
       Аналізуючи зміст цього протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 була ознайомлена з відомостями цього протоколу, про що свідчить її власноручний підпис у цьому протоколі в графі «Особа, яка ознайомлена з місцем та часом розгляду справи», а також у графі «Підпис особи, яка притягається до адміністративної відповідальності (зі змістом протоколу ознайомлений, копію протоколу отримав, внесені про мене дані – правильні)».
       Також, належить взяти до уваги те, що протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою державою особою і дії посадової особи що його складала, в порядку передбаченому чинним законодавством ані ОСОБА_1 , ані її захисником не оскаржувалися, тобто останні не зверталися із скаргами на дії працівників поліції до їх безпосереднього керівництва із питанням ініціювання проведення службової перевірки щодо неправомірних дій працівників поліції під час складення ними протоколу, не зверталися із позовом до суду в порядку КАСУ на дії працівників поліції, а також не зверталися із відповідними заявами у порядку, передбаченому КПК України до правоохоронних органів, що вочевидь унеможливлює врахування апеляційним судом доводів апелянта щодо незаконності дій працівників поліції.
       Отже, враховуючи відсутність будь яких скарг сторони захисту щодо дій працівників поліції під час складення ними протоколу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які зафіксовані в протоколі відповідають дійсності.
Крім того, відповідно до відомостей письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (арк.5,6) вбачається, що їх було залучено працівниками поліції у якості свідків того, що у водія ОСОБА_1 було виявлено ознаки алкогольного сп`яніння після чого їй було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки та в закладі охорони здоров`я, на що водій відмовилась у їх присутності. Після цього водієві було повідомлено, що на нього буде складено адміністративний протокол.
В матеріалах справи міститься відеозапис події за участю ОСОБА_1 (арк. 3). Відповідно до відомостей цього відеозапису об`єктивно вбачається, що працівники поліції зупинили сторонніх водіїв та запропонували їм бути свідками огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, на що вони погодились.
Отже у суду апеляційної інстанції не виникає сумнівів щодо об`єктивності показань цих свідків, оскільки вони були безпосередніми очевидцями цієї події.
Поряд з цим, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, будучі повідомленим про кримінальну відповідальність за введення суду в оману, був допитаний свідок ОСОБА_2 , який повідомив, що дійсно він був зупинений працівниками поліції та йому запропонували бути свідком проведення огляду водія на стан алкогольного сп`яніння, на що він погодився. Вказав, що біля на місці події перебували працівники поліції та дві жінки. Працівники поліції в його присутності запропонували одній з них пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння декілька разів. Жінки не відмовлялись від проходження огляду, однак і не проходили його.
Також слід зазначити, що пояснення цих свідків не були спростовані будь-якими об`єктивними відомостями, що також свідчить про те, що поясненння свідків заслуговують на увагу.
Крім того, відповідно до відомостей відеозапису, вбачається, що працівники поліції спілкуються із ОСОБА_1 , яка перебуває на водійському сидінні автомобіля та будь-яким чином не заперечує, що вона керувала автомобілем. 
В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що вона керувала автомобілем та була зупинена працівниками поліції.
Отже у апеляційного суду не виникає сумнівів, що саме ОСОБА_1 керувала автомобілем.
Крім того, з відеозапису вбачається, що під час цього спілкування працівники поліції виявили у ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння та роз`яснили їй, що відповідно до п.2.5 ПДР України вона зобов`язана пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння, а у разі відмови стосовно неї буде складено протокол за ст. 130 КУпАП. Також повідомили причину її зупинку, з чим вона була згодна. Також, працівники поліції роз`яснили ОСОБА_1 порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а саме те, що вона має право пройти огляд на місці її зупинки з використанням алкотестеру ДРАГЕР, або у закладі охорони здоров`я у відповідного лікаря фахівця. Будь-яких зауважень з боку ОСОБА_1 до працівників поліції не надходило. 
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомила, що відмовилась пройти огляд на місці зупинки, оскільки газоаналізатор ДРАГЕР впав на землю та був брудний.
З відеозапису дійсно вбачається, що працівник поліції положив валізу з ДРАГЕРОМ на лобове скло службового автомобіля та ця валіза впала на землю і вміст цієї валізи розсипався на землю. Проте, мунштуки, які безпосередньо контактують з тілом особи, яка проходить огляд – запаковані у герметичний целофан, а безпосередньо газоаналізатор перед початком огляду робить тестовий забір повітря. Отже, якщо б газоаналізатор був пошкодженим внаслідок падіння, під час контрольного забору повітря ОСОБА_1 це об`єктивно встановила би. 
Поряд з цим, в письмових поясненнях ОСОБА_1 в протоколі зазначила, що «..відмовилась дихати в трубку в цілях економії державного майна».
Тобто вбачаються суперечності в поясненнях ОСОБА_1 щодо причини відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестеру Драгер, що суд апеляційної інстанції розцінює як обраний нею спосіб захисту для уникнення відповідальності.
Крім того, з відеозапису вбачається, що працівники поліції пропонували ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці її зупинки, а також у медичному закладі. ОСОБА_1 не відмовлялась пройти огляд у медичному закладі, однак і не погоджувалась проїхати з працівниками поліції до медичної установи та просила дочекатись її адвоката. Працівники поліції не обмежували ОСОБА_1 у спілкуванні з її захисником, з яким вона спілкувалась по телефону.
Проте, порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння не вимагає присутності захисника особи, яка проходить огляд на стан алкогольного сп`яніння, а тому ОСОБА_1 повинна була пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на вимогу працівника поліції, відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України.
Отже суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що працівник поліції законно та обґрунтовано розцінив дії ОСОБА_1 , як відмову від проходження огляду у медичному закладі, оскільки, як вбачається з відеозапису, на протязі 40 хвилин працівник поліції неодноразово пропонував ОСОБА_1 пройти огляд, а остання не відмовляючись від його проходження просила час для спілкування з адвокатом, тобто своїми діями відмовлялась від проходження відповідного огляду.
Крім того, в матеріалах справи міститься висновок фахівця з питань судово-медичної експертизи № 542-2022 (арк. 16) відповідно до відомостей якого при судово-медичному дослідженні сечі ОСОБА_1 метиловий, етиловий, ізопропіловий, н-пропіловий, ізобутиловий, н-бутиловий, ізоаміловий спирти не виявлені.
В судовому засіданні в суді апеляційної інсанції захисник Саєнгко М.В. посилався на цей висновок та вказував, що ОСОБА_1 не перебувала у стані алкогольного сп`яніння, а тому протокол працівниками поліції був складений незаконно.
Проте, протокол про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 був складений щодо безпосередньо її відмови від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, а не за перебування у стані алкогольного сп`яніння, а тому відомості цього висновку не спростовують висновків суду першої інстанції.
Крім того, відповідно до відомостей цьгго акту вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до медичної установи 23.11.2022 року об 10год.20 хв., тобто майже через 13 годин після складення стосовно неї протоколу про адміністративне правопорушення.
Між тим, відповідно до вимог п.9 Розділу ІІ Інструкції
про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.
Отже, огляд ОСОБА_1 пройшла з порушенням вимог цього пункту.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відомості, які містяться у висновку фахівця не заслуговують на увагу.
Крім того, в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції був допитаний працівник поліції, який складав протокол про адміністративне правопорушення, який повідомив, що ОСОБА_1 була зупинена, як водій. Під час спілкування у неї були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим їй було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння з використанням алкотестеру Драгер, а також у закладі охорони здоров`я, від чого остання відмовилась.
Враховуючи відсутність будь-яких скарг на дії працівників поліції під час складення протоколу, суд апеляційної інстанції вважає, що пояснення працівника поліції заслуговують на увагу. 
Крім того, в матеріалах справи міститься направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, наявність якого у матеріалах справи обумовлено вимогами п. 8 розділу ІІ Інструкції, що свідчить про відповідність дій працівників поліції під час складення протоколу вимогам цієї Інструкції.
 
Згідно з вимогами п. 1.3 ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Відповідно до вимог п. 2.5 ПДР України,  водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 повідомила, що знає Правила дорожнього руху України, оскільки склала іспит на знання цих Правил та отримала посвідчення водія.
Наявність у ОСОБА_1 посвідчення водія підтверджується довідкою (арк.2).
Отже, апеляційний суд вбачає, що ОСОБА_1 умисно відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тобто свідомо ігнорувала ПДР України, що свідчить про умисний характер вчиненого нею правопорушення, відповідно до ст. 10 КУпАП.
Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права. Дотримуючись вимог вищенаведеного закону суд апеляційної інстанції бере до уваги наступну практику Європейського суду з прав людини.
В рішенні Європейського суду з прав людини по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 р., яке з урахуванням положень статей 8, 9 Конституції України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є частиною національного законодавства, зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі держави. 
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008, «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.
У рішенні ЄСПЛ від 21 липня 2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумцій факту.
Крім того, Європейський суд з прав людини в своєму рішенні «Ісмаїлов проти Росії» від 06 листопада 2008 року зазначив, що згідно з принципом верховенства права однією з підвалин демократичного суспільства, який закріплений в усіх статтях Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, при розгляді справи та призначенні стягнення потрібно досягти справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, щоб під час відповідного втручання був дотриманий принцип законності і воно не було свавільним, тобто стягнення повинне бути пропорційним, воно має відповідати тяжкості скоєного правопорушення, а також його наслідкам.
Отже, доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, не містять їх і матеріали справи. Більш того, порушень норм КУпАП під час складання протоколу та в суді першої інстанції, які потягли необхідність скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.
       Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення щодо порушення ОСОБА_1 п. 2.5 Правил дорожнього руху України та притягнуто за ч.1 ст.130 КУпАП до відповідальності, а тому його посилання на незаконність та необґрунтованість судової постанови є безпідставними. 
З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст. 294 КУпАП, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
       Постанову судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 січня 2023 року щодо притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП залишити без змін.
       Постанова є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                 С.К. Шабельніков