Справа № 442/947/21                                Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М. 
Провадження № 22-ц/811/2891/22                        Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
       16 травня 2023 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого - судді Ніткевича А.В.
суддів - Бойко С.М., Копняк С.М.
               секретаря Зеліско-Чемерис К.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Львівського апеляційного суду в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – адвоката Яцківа Ігоря Миколайовича на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року в складі судді Грицай М.М. в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням, -
встановив:
У лютому 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просив зобов`язати його усунути перешкоди в користуванні власним гаражем за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом реконструкції даху спареного гаражу відповідача з метою відведення дощових вод від стіни гаражу позивача.
Позовні вимоги мотивував тим, що відповідач до стіни його гаражу за зазначеною адресою прибудував зі сторони свого подвір`я гараж. Згоди на цю добудову не питав. Дах гаражу змонтував таким чином, що дощові води під час опадів течуть у сторону стіни гаража позивача. Змонтована відповідачем водостічна ринва не перешкоджає потраплянню дощової води на стіну сусіднього гаражу, внаслідок чого зовнішня сторона стіни такого почорніла від потрапляння на неї вологи, а внутрішню сторону стіни покрив грибок. ОСОБА_2 ігнорує всі прохання переробити дах гаражного приміщення таким чином, щоб дощова вода текла не в сторону стіни гаражу позивача. Оскільки його права, як власника майна, є порушені, відповідач не хоче добровільно виправити допущені ним недоліки при встановленні даху на гараж, внаслідок чого псується його майно, просив позов задовольнити. 
Оскаржуваним рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні нежитловим приміщенням відмовлено. 
Рішення суду оскаржив позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Яцків І.М., вважає незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи.
В обґрунтування вимог покликається на те, що суд дійшов неправильного висновку, що позов пред`явлено не до всіх власників спірного гаража. Зазначає, що зазначений гараж будував саме відповідач ОСОБА_2 будучи головою сімейства Ступницьких, ні його дружина ОСОБА_2 ,, ні син ОСОБА_3 , ні донька ОСОБА_2 участі в облаштуванні водовідведення на гаражі не приймали, як і в будівництві самого гаражу. 
Вважає, що у разі пред`явлення вимог до усіх співвласників гаража, виконання судового рішення про задоволення позову стало б неможливим, так як не зрозуміло, хто саме із співвласників повинен здійснити реконструкцію даху спареного гаражу. 
Тому наголошує, що ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду. 
Додає, що суд першої інстанції необґрунтовано та формально відхилив висновок експерта Ляша І.І. за результатами проведення будівельно-технічної експертизи від 10.08.2022 №506/2022, з тих підстав, що експерт використав документи, які не мали вирішального значення для експертизи. Відхиливши висновок експерта, суд не з`ясував обставин, якими обґрунтовувались позовні вимоги. Також, суд не врахував, що схил даху гаража відповідача влаштовано у напрямку до сусідньої будівлі гаражу, власником якого є позивач, тому наявний потік атмосферних вод у бік до стіни гаражу. Покриття приблокованого гаражу відповідача у найнижчій частині доторкається до стіни по всій довжині гаража позивача, таке примикання не відповідає вимогам п. 6.1.1, п. 7.7.3 ДБН В.2.6-220:20147. Загалом, експертом надано висновок, що при влаштуванні покриття даху гаража відповідача та при будівництві цього гаража порушено вимоги будівельних норм та правил, що в свою чергу напряму залежить від попадання атмосферних вод на стіну гаража позивача, відповідно доведено в даній справі протиправність дій відповідача, які спричинили порушення прав позивача. 
Просить скасувати рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Учасники справи позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 будучи повідомленими належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, представник позивача ОСОБА_4 подав клопотання про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, апеляційну скаргу підтримали. При цьому, відповідач ОСОБА_2 про причину неявки не повідомив, з клопотаннями не звертався.
На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися. 
За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно із статтею 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Частиною 6 цієї ж статті визначено, що в суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача спрямовані на реконструкцію даху гаражу, що належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 , а також ОСОБА_5 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не були залучені до участі у справі, вимоги до них не заявлялись, клопотань про залучення інших співвласників згаданого гаражу до участі у справі, як співвідповідачів, позивач не заявив. 
У той же час, суд дійшов висновку, що стороною позивача не надано належних та беззаперечних доказів на доведення позовних вимог щодо чинення ОСОБА_1 перешкод у користуванні гаражним приміщенням і що такі перешкоди чинить саме відповідач ОСОБА_2 .
Відхиляючи висновок експерта, суд вказав, що такий не узгоджується із зібраними судом доказами та не відповідає іншим фактичним даним, встановленим під час розгляду справи. 
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого. 
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляді вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0040 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення земельної ділянки – обслуговування гаража, що стверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №035740, виданим на підставі рішення Дрогобицької міської ради №19 сесії 6 скликання №628 від 29.05.2012.
Згідно із договором дарування гаража від 23.05.2011, дарувальник ОСОБА_6 безоплатно передав у власність обдарованого ОСОБА_1 , обдарований прийняв від дарувальника, належний йому на праві приватної власності гараж за № НОМЕР_1 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 23.05.2011 договір посвідчений державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Лютик Р.В., зареєстровано в реєстрі за р. №1-835.
Відповідно до п. 2 Договору дарування гаража, зазначений гараж належав дарувальнику на підставі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області по справі №2-463/09 від 12.05.2009, зареєстрований в КП «ЛОР «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» №79 в книзі №1 р.№29168352. 
В свою чергу, відповідно до Свідоцтва на право власності на квартиру (будинок) від 11.03.1997, квартира за адресою: АДРЕСА_2 , належить на праві спільної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 .
Рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 20.11.2003 за №265, дозволено КП «Будинкова управа № 1» зняти з балансу та передати ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , як співвласникам, приватизовану частину будинку на АДРЕСА_2 ), яка споруджена ними за власні кошти. Присвоїти відокремленій частині будинку поштову адресу: номер один «А» (№1 «А»). Вказано, що ухвалою сесії міської ради від 25.05.1999 за №209 вищезгаданим громадянам за даною адресою надано в постійне користування для обслуговування будинку земельну ділянку площею 220 кв.м.
Згідно із Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.12.2021, об`єкт житлової нерухомості - загальною площею 113,8 кв.м., житловою площею 70,6 кв.м. Опис: будинок позначений на плані літ. «А-1». Складається з 4 житлових кімнат та 1 кухні. До будинку відносяться: огорожа, гараж «Е» площею 18,4 кв.м., навіс «Д» площею 4,2 кв.м., навіс «Г» площею 1,9 кв.м., господарська будівля «В» площею 19,4 кв.м., гараж «Б» площею 28,5 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_2 , виданого 11.03.1997, видавник: Дрогобицьке міське бюро з приватизації державного житлового фонду; рішення органу місцевого самоврядування за №265, виданий 20.11.2003, видавник: Виконавчий комітет Дрогобицької міської ради, технічний паспорт №426-163/20, виданий 21.10.2020, видавник: ФОП ОСОБА_8 , зареєстровано 23.10.2020 на праві спільної сумісної власності за ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 .
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.08.2021 за №271891279, на земельну ділянку кадастровий номер 4610600000:01:003:0190 речові права не зареєстровано.
10.08.2021 до Дрогобицької міської ради поступило звернення ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки щодо затвердження технічної документації, щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 261 кв.м. на АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.
Виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради листом від 09.09.2021 за № 3-24/8411 повідомлено, що Відділом ДАБК в межах повноважень під час проведення позапланової перевірки встановлено, що на АДРЕСА_1 знаходиться житловий будинок (загальною площею 113,8 кв.м.), який належить ОСОБА_5 згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 23.10.2020, реєстраційний номер 2205574846106. Технічний паспорт виданий ФОП ОСОБА_8 від 21.10.2020 за № 426-163/20. ОСОБА_5 на прибудинковій земельній ділянці, яка їй не належить, самочинно збудувала гараж та господарську споруду, які відображені у технічному паспорті від 21.10.2020 за №426-163/20. На момент перевірки встановлено, що на прибудинковій земельній ділянці знаходиться цегляний гараж та господарська споруда на фундаменті, які експлуатуються. Проектну та дозвільну документацію на вказані об`єкти будівництва під час проведення перевірки не надано. У Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва відсутня інформація щодо дозвільної документації за даною адресою. 
В свою чергу, рішенням Дрогобицької міської ради від 22.12.2021 за № 952, затверджено матеріали з виготовлення технічної документації з землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та передано безоплатно у власність та спільну сумісну власність земельні ділянки громадянам для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), зокрема, ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 земельну ділянку площею 261 кв.м. на АДРЕСА_1 , кадастровий номер 4610600000:01:003:0190, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
Згідно із інформацією, сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 06.10.2022, об`єкт нерухомого майна: земельна ділянка площею 0,0261 га, кадастровий номер 4610600000:01:003:0190, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2550464646020, дата реєстрації 30.12.2021 на підставі рішення органу місцевого самоврядування №952, на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 .
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. ( ч. 1 ст. 319 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У разі порушення своїх прав власник згідно зі ст. 391 ЦК України має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права.
Предмет негаторного позову становить вимога володіючого майном власника до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.
Підставою негаторного позову є посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей.
За таких обставин, позивачем негаторного позову може бути власник або титульний володілець, у якого знаходиться річ і щодо якої відповідач ускладнює здійснення повноважень користування або розпорядження, а відповідачем лише та особа, яка перешкоджає позивачеві у здійсненні його законного права користування чи розпорядження річчю.
Тобто, відповідачем у негаторному позові є особа, яка власними діями перешкоджає позивачу користуватися або розпоряджатися майном, іншими словами через дії (бездіяльність) якої, відбулася у позивача перепона у використанні чи розпорядженні річчю.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27.10.2021р. у справі № 916/1769/20.
Разом з тим, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 Цивільного процесуального кодексу України).
Позивачем є особа, яка має право вимоги, а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання. При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги.
З огляду на зміст наведених норм, захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача, тобто особи яка допустила порушення, невизнання чи оспорення прав позивача (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі № 910/17792/17).
Визначення відповідачів як одного із видів суб`єктів цивільного процесу є правом позивача.
Зокрема, статтею 175 ЦПК України встановлено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.
Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість встановлення належності відповідачів та обґрунтованості позову є обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (пункт 41), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (пункт 49), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (пункт 50), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (пункт 31.4), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (пункт 37, 54), від 30 січня 2019 року у справі № 552/6381/17 (пункт 38), від 13 березня 2019 року у справі № 757/39920/15-ц (пункт 31), від 27 березня 2019 року у справі № 520/17304/15-ц (пункт 63)).
Верховний Суд у постанові від 28 жовтня 2020 року у справі № 761/23904/19 також вказав, що визначення позивачем у позові складу сторін у справі (позивача та відповідача) має відповідати реальному складу учасників спору у спірних правовідносинах та має на меті ефективний захист порушених прав (свобод, інтересів) особи, яка вважає, що вони порушені, із залученням необхідного кола осіб, які мають відповідати за позовом.
Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.
Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного суду від 20 січня 2021 року у справі № 203/2/19 (провадження № 61-6983св20).
Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем (відповідачами). При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача, співвідповідача (чи при його (належного відповідача) відсутності) задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позовні вимоги без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується (належного відповідача чи співвідповідача). Правом на заявлення клопотання про заміну неналежного відповідача належним, залучення співвідповідача наділений виключно позивач, який у випадку заміни відповідача (відповідачів), залучення нового, зобов`язаний вказати вимоги до нового відповідача (відповідачів) та підстави заявлення таких саме до нього.
У справі, яка переглядається встановлено, що предметом спору є усунення перешкод в користуванні нежитловим приміщенням шляхом проведення реконструкції даху гаража, який на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2 (відповідач), а також ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , до яких позовні вимоги не заявлені, і клопотання щодо залучення останніх позивачем не заявлялось, відповідно судом не вирішувалось. 
Пред`явлення позову лише до відповідача ОСОБА_2 не узгоджується з нормами процесуального права, а тому зазначений позов не може бути задоволений, оскільки у разі можливого задоволення позову, за яким буде відповідати лише ОСОБА_2 , судове рішення прямо впливатиме на права та законні інтереси інших співвласників ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , з приводу необхідності проведення реконструкції даху гаража, а тому їх процесуальна співучасть є обов`язковою. 
При цьому, суд апеляційної інстанції, у силу своїх процесуальних повноважень, не має права на залучення на стадії апеляційного розгляду до участі у справі інших осіб, як і повноважень на скасування рішення суду з направленням справи на новий судовий розгляд. 
Встановивши, що спір у цій справі розглянуто за неналежного суб`єктного складу відповідачів, що є достатньою підставою для відмови у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав переглядати судове рішення по суті спору та не дає оцінки іншим обставинам, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень у цій частині.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що він не позбавлений права пред`явити позов до належного кола відповідачів, які мають відповідати за позовом.
Доводи апелянта про те, що зазначений гараж будував саме відповідач ОСОБА_2 будучи головою сімейства Ступницьких, а тому саме він має за позовом, колегія суддів відхиляє, як такі, що не узгоджуються з нормами процесуального права. 
Аргументи апелянта про те, що у разі задоволення позову до всіх співвласників гаража, виконання такого судового рішення стало б неможливим, оскільки не зрозуміло хто саме із співвласників повинен здійснити реконструкцію даху спареного гаражу, є безпідставними, оскільки питання порядку та способу виконання судового рішення покладено на органи виконавчої служби, які в своїй діяльності керуються Законом України «Про виконавче провадження». 
Таким чином доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права є необґрунтованими.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Згідно із ст.375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вважає, що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.
Керуючись статтями 367-368, 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Яцківа Ігоря Миколайовича залишити без задоволення.
Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07 жовтня 2022 року залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 16 травня 2023 року.

Головуючий:                                                         А.В. Ніткевич

Судді:                                                                 С.М. Бойко

С.М. Копняк