ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/8317/22  Номер провадження 33/814/900/23	Головуючий у 1-й інстанції Калько О.С.  Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.	

Категорія

ПОСТАНОВА ПО СПРАВІ ПРО АДМІНПРАВОПОРУШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2023 року 	м. Полтава	

Суддя Полтавського апеляційного суду Обідіна О.І.,

розглянувши в судовому засіданні у м. Полтава, справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника Бєлокриницького Артема Олександровича, який діє в інтересах  ОСОБА_1  на постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 04 січня 2023 року,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Київського районного суду м. Полтави від 04 січня 2023 року визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 536,80 грн. судового збору.
Згідно з постановою судді,  19.09.2022 о 22:15 год. в м. Харків по пр-д. 5-ий Зеленодольський, 20/2, водій ОСОБА_1 керував автомобілем ACG, д.н.з. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився в медичному закладі КНП ХОР ОНД. Висновок №1149 від 19.09.2022. Таким чином ОСОБА_1 своїми діями порушив вимоги п.2.9.а Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч.1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з постановою суду першої інстанції, захисник Бєлокриницький А.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову, а провадження по справі закрити з підстав відсутності в діях притягнутого складу адміністративного правопорушення. 

Зазначає, що суд не дав належної оцінки доказам по справі щодо невинуватості ОСОБА_1 в скоєному правопорушенні та допустив порушення його прав, розглянувши справу без участі притягнутого, обмеживши таким чином право подавати докази своєї невинуватості та заявляти клопотання по справі. 

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до положень статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
  Доказами в справі про адміністративне правопорушення, як це визначено у  ст. 251 КУпАП, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, а також іншими документами.
Водночас, положеннями ст. 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Вважаю, що суддя суду першої інстанції в даному випадку наведених вище вимог законодавства дотримався в повному обсязі.
Висновки судді суду першої інстанції щодо доведення винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, за яке він підданий адміністративному стягненню, за обставин викладених у постанові, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог статті 252 КУпАП.
Зокрема такими доказами в даній справі є:
протокол про адміністративне правопорушення серія ААБ №287008 від 19.09.2022 за ч. 1 ст.130 КУпАП щодо ОСОБА_1 , з особистими поясненнями «я не согласен с нарушением и анализом экспертизы, так как работаю в КП Ритуал», 
акт огляду на стан сп`яніння,
висновок КНП ХОР ОНД №1149 від 19.09.2022 щодо перебування ОСОБА_1 станом на 22:40 год. в стані алкогольного сп`яніння,
рапорт поліцейського,
записи з бодікамери працівника поліції.
Зазначені докази містять фактичні дані про подію скоєного правопорушення та перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння, які не були спростовані останнім та його захисником в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції. 
Відхиляючи доводи апеляційної скарги необхідно зазначити, що викладені в ній обставини не доводять факт відсутності в діях притягнутого ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення та не свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції. 
Так, за нормативним визначенням ст.130 ч.1 КУпАП адміністративна відповідальність за цією нормою настає за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Згідно п. 2.9 а ПДР України, водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч. 2 ст. 266 КУпАП, огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Як вже зазначено вище адміністративна відповідальність за ст.130 КУпАП настає вразі якщо особа керувала транспортним засобом в стані алкогольного/наркотичного сп`яніння.
Згідно рапорту працівника поліції, автомобіль під керуванням ОСОБА_1 було зупинено за порушення Правил дорожнього руху під час комендантської години. Під час спілкування з водієм, були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим водію працівники поліції запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, на що останній висловив свою згоду. 
З долученого до матеріалів справи відеозапису вбачається проходження водієм ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі, результат якого після продуття газоаналізатора виявися позитивним – 0,84% проміле.
Водій ОСОБА_1 погодився з результатом як продуття, так і огляду, жодних заперечень не висловлював, про що свідчить його особистий підпис у висновку медичного закладу. 
Вказаний результат став підставою для складання висновку лікарем наркологом щодо перебування водія в стані алкогольного сп`яніння, а в подальшому - підставою для оформлення працівниками поліції адміністративного протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують та не містять обставин, які б доводили підстави для закриття провадження по справі. 
Фактично апеляційна скарга містить незгоду з діями суду першої інстанції щодо розгляду справи у відсутність притягнутої особи, що на думку ініціатора оскарження, свідчить про звуження його прав та не можливість довести свою невинуватість. 
Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 130 КУпАП, присутність особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є обов`язковою. Чіткий перелік статей при розгляді яких присутність правопорушника є обов`язковою, визначений ст. 268 КУпАП.
При цьому, категорично наполягаючи на своїй участі в розгляді справи, притягнутий до відповідальності жодного разу не з`явився до суду апеляційної інстанції, де справа за його апеляційною скаргою тричі призначалась до розгляду, але жодного разу ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, питання про можливість проведення засідання в режимі відеоконференції ні він, ні його захисник не ініціювали. 
Крім зазначеного, апелянт також вказує на відсутність здійсненої місцевим судом належної оцінки доказів по справі.
Відхиляючи вказане твердження, необхідно зазначити, що судом першої інстанції здійснено правову оцінку зібраним доказам, дотриманням вимог ст. 252 КУпАП, з якою погоджується і апеляційна інстанція, не вбачаючи при цьому порушення стандарту доказування «поза розумним сумнівом». 
Таким чином під час апеляційного розгляду наявними у справі доказами в їх сукупності спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення на правопорушника  накладено з дотриманням вимог ст. 33 КпАП України, за своїм видом і розміром є справедливим, відповідає розміру вчиненого правопорушення, особі порушника та ступеню його вини, є необхідним і достатнім для його виховання та запобігання вчиненню нових правопорушень, як самим правопорушником так й іншими особами.
Порушень законодавства, які ставили б під сумнів законність судового рішення в ході апеляційного розгляду не встановлено.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить висновку, що  постанова судді про притягнення   ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП є законною та обґрунтованою, підстави для її скасування відсутні, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника Бєлокриницького Артема Олександровича, який діє в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Полтави від 04 січня 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                         О.І. Обідіна