КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ  СУД  

Апеляційне провадження                                                     
№33/824/2508/2023
 
П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

            23 травня 2023 року                                                                   місто Київ
                                                                                          справа №757/36340/22-п
 
Київський апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Борисової О.В., 
 
за участю:
захисника-адвоката особи, яка притягується до адміністративної відповідальності Тернової Вікторії Олександрівни,
 
розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника-адвоката Тернової Вікторії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 на постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ч.1 ст.130 КУпАП, -
 
      В С Т А Н О В И В:
 
Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі        536,80 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, захисник-адвокат Тернова В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 рокускасувати та винести нову, якою визнати ОСОБА_1 невинним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції розглянув справу у відсутність  ОСОБА_1 , який належним чином не був повідомлений про розгляд справи, чим порушив його право на захист.
Вказувала, що відповідно до відеозапису ОСОБА_1 не керував транспортним засобом в момент коли до автомобіля підійшли патрульні поліцейські, і навіть не знаходився ні в авто, ні поряд з ним.
Зазначала, що фактично працівники поліції виявили факт паркування автомобіля без водія біля блокпосту на вул. Інститутській в м.Києві.
Посилалася на те, що на підставі направлення поліцейські мали право проводити огляд ОСОБА_1 на приладі «Драгер», однак жодних направлень не виписувалося.
Вказувала, що ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд в лікарні.
Також захисник-адвокат Тернова В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 просила поновити строк на апеляційне оскарження постанови Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року.
Посилалася на те, що розгляд справи у суді першої інстанції відбувся без участі ОСОБА_1 , а з текстом постанови вона ознайомилася лише 31 березня 2023 року в суді першої інстанції.
У судовому засіданні апеляційного суду захисник-адвокат Тернова В.О. доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити з вищевказаних підстав.
Прокурор Київської міської прокуратури в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
А відтак, суд апеляційної інстанції вважає можливим розглядати справу за відсутності прокурора Київської міської прокуратури.
Вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення та клопотання про поновлення строку на апеляційне скарження, заслухавши пояснення захисника-адвоката Тернової В.О., який діє в інтересах ОСОБА_1 , проаналізувавши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
З матеріалів справи вбачається, що постанова винесена 06 лютого 2023 року у відсутність ОСОБА_1 , доказів отримання вказаної постанови останнім матеріали справи не містять.
31 березня 2023 року захисник-адвокат Тернова В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 ознайомилася з матеріалами справи в суді першої інстанції, в тому числі і з постановою від 06 лютого 2023 року.
Апеляційна скарга була подана у десятиденний термін з моменту ознайомлення з постановою, а саме 10 квітня 2023 року.
Враховуючи вказані обставини, положення ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження постанови та вважає за доцільне його поновити.
Вирішуючи питання про притягнення  ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, апеляційний суд виходить з наступного.
Згідно з ч.7 ст.294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст.245, 280 КУпАП провадження у справах про адміністративні правопорушення має забезпечувати повне, всебічне й об'єктивне з'ясування всіх обставин справи, що сприяє постановленню законного та обґрунтованого рішення, яке виключало б його двозначне тлумачення і сумніви щодо доведеності вини певної особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
З'ясовуючи ці обставини, суд повинен виходити з положень ст.251 КУпАП, згідно з якою доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, суд з урахуванням вимог ст.252 КУпАП оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Пунктами 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Європейський суд з прав людини у справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» (рішення від 29 червня 2007 року) зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Пунктом 2.9.а ПДР України визначено, що водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідно до ч.1 ст.130 КУпАП до адміністративної відповідальності притягуються особи за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортними засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а також відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними і допустимими доказами.
Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №374077, 27 листопада 2022 року о 03.37 год. в м.Києві по вул. Інститутській, 8, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку проводився за допомогою приладу «Драгер». Результат огляду становить - 1,84‰.
Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними у справі доказами, а саме: 
даними, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення від 27 листопада 2022 року серії ААД №374077; 
даними проведеного тесту за допомогою приладу DRAGER ALCOTEST 6820, за результатами якого у  ОСОБА_1 виявлено наявність алкоголю в розмірі 1,84 ‰; 
актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів;
відеозаписом з бодікамери №475451;
рапортом заступника командира взводу №2 роти №1 ППОП №2 ГУНП у м.Києві капрала поліції О.Васильченка.
Зазначені докази відповідають критеріям належності та допустимості, та в своїй сукупності підтверджують факт порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 п.2.9а ПДР України та прийняв законне рішення про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, що знайшло своє підтвердження і під час апеляційного розгляду.
Відтак, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони спростовуються доказами, які містяться в матеріалах даної справи.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що лише на підставі направлення поліцейські мали право проводити огляд ОСОБА_1 на приладі «Драгер», однак жодних направлень не виписувалося та ОСОБА_1 не пропонувалося пройти огляд в лікарні, суд апеляційної інстанції вважає необхідним зазначити наступне.
Згідно з п.п.2, 6, 7 Інструкції №1452/735 огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України  є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Огляд на стан сп`яніння проводиться:  поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
З матеріалів справи вбачається, що огляд водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння був проведений поліцейськими на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер».
З відеозапису з камери №475451 вбачається, що поліцейським було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», на що останній погодився (час 03:47:30, 03:58:22). Після отримання результатів приладом «Драгер» ОСОБА_1 не заявляв, що він незгоден з результатами огляду.
Отже, з відеозапису з камери №475451 не вбачається, що ОСОБА_1 не погодився з результатами огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» та, що останній висловлював будь-які зауваження працівникам поліції.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не керував автомобілем, тобто не був водієм в розумінні чинного законодавства, суд апеляційної інстанції відхиляє, оскільки як вбачається з рапорту від 27 листопада 2022 року, складеного заступником командира взводу №2 роти №1 ППОП №2 ГУНП у м.Києві капрала поліції О.Васильченка під час несення служби на блокпосту 114 за адресою: вул. Інститутська, 8, було зупинено автомобіль «BMW Х5», д.н.з. НОМЕР_1 , за кермом якого знаходився ОСОБА_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. У зв`язку з чим, було прийнято рішення викликати через лінію 102 наряд патрульної поліції для подальшого розбору, ОСОБА_1 було передано нарядові Рубін 606. 
При цьому, як вбачається з відеозапису з камери №475451 ОСОБА_1 не зазначав про те, що він не керував транспортним засобом.
Що стосується посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції в порушення вимог Закону, розглянув справу без повідомлення ОСОБА_1 про дату та місце розгляду справи та у його відсутність, чим грубо порушив процесуальні права останнього та обмежив його в доступі до правосуддя, то право на надання доказів та пояснень захиснику Терновій В.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 було в повній мірі реалізовано в суді апеляційної інстанції.
Отже, суд першої інстанції, дотримавшись вимог ст.ст.33, 34 КУпАП, вірно наклав на  ОСОБА_1 стягнення в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, що за своїм видом та розміром є законною і обґрунтованою мірою відповідальності за вчинене правопорушення.
Будь-яких порушень норм КУпАП, у тому числі при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, які б стали підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції не встановлено. 
Враховуючи сукупність наведених обставин, апеляційний суд вважає, що вина ОСОБА_1 у порушенні ним п.2.9а ПДР України та вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведена, підстав для скасування постанови суду першої інстанції та закриття справи за відсутністю складу правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП апеляційним судом не встановлено.
Зважаючи на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку, що постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, -
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Поновити захиснику-адвокату Терновій Вікторії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року.
 
Апеляційну скаргу захисника-адвоката Тернової Вікторії Олександрівни, яка діє в інтересах ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
 
Постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 06 лютого 2023 року - залишити без змін. 
 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя:                                                                                                Борисова О.В.