Справа № 309/2220/22

ПОСТАНОВА
 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И 

 

10.04.2023                 м. Ужгород

       Суддя Закарпатського апеляційного суду Бисага Т.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.2 ст. 204-1КУпАП за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Хустського районного суду Закарпатської області від 16 червня 2022 року,
                                        В С Т А Н О В И В:
Постановою судді Хустського районного суду Закарпатської області від 16 червня 2022 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8 500, 00 гривень.
Стягнуто із  ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 496, 20 гривень.

       Не погоджуючись з даною постановою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду. У апеляційній скарзі вказує на те, що висновки суду, викладені у постанові, не відповідають фактичним обставинам справи. Також акцентує увагу на тому, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували події, вказані у протоколі про адміністративне правопорушення, зокрема, що протокол не містить даних яким способом ОСОБА_1 намагався перетнути кордон.
       
       Щодо пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що участі у розгляді справи  ОСОБА_1 не приймав, копію постанови так і не отримав. Просить поновити строк на апеляційне оскарження, постанову скасувати, а провадження в справі закрити.
В судове засідання ОСОБА_1 та його захисник адвокат Пукіш О.В. не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та дату розгляду апеляційної скарги, тому суд, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, вважає можливим провести розгляд апеляційної скарги у їх відсутності.
Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
З огляду на те, що розгляд справи в суді першої інстанції проводився у відсутності ОСОБА_1 , даних про отримання ним копії оскаржуваної постанови матеріали справи не містять, апеляційний суд вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, а тому його слід поновити.
Доводи апеляційної скарги про необґрунтованість та незаконність судового рішення апеляційний суд відхиляє, враховуючи такі обставини.
Висновок суду першої інстанції про те, що у діях  ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується сукупністю зібраних і перевірених у судовому засіданні доказів, яким суддя дав належну оцінку і навів у постанові, а саме: даними протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ № 007073 від 15 червня 2022 року, який складений особою, яка має право складати протоколи про адміністративні правопорушення, їх зміст відповідає вимогам ст. 256 КУпАП і сумнівів у достовірності занесених у нього даних не викликає, на час розгляду справи ніким не спростований; протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів від 15.06.2022, з якого слідує, що у ОСОБА_1 речі та документи не вилучались; протоколом про адміністративне затримання від 15.06.2022; поясненням старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 15.06.2022, в якому викладені обставини вчинення ОСОБА_1 та іншими особами даного адміністративного правопорушення, які в сукупності підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.204-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 
Зазначені вище докази є належними та допустимими, зібрані відповідно до вимог КУпАП, оскільки порушень при їх збиранні під час розгляду справи апеляційним судом не виявлено, у своїй сукупності підтверджують винуватість ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення – спроба незаконного перетину державного кордону України, вчиненого групою осіб.
Заперечення ОСОБА_1 вини у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 204-1 КУпАП, не спростовує правильних висновків суду першої інстанції про доведеність його вини у скоєному, і апеляційним судом оцінюються як форма захисту.
Суд апеляційної інстанції не бере до уваги доводи апелянта про те, що суд не зазначив у який спосіб правопорушник здійснював перетинання (спробу перетинання) держаного кордону, без чого неможливо встановити й справжність подій, окреслених у протоколі від 15.06.2022, оскільки суддею встановлено, що ОСОБА_1 спільно з громадянами України: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , 15.06.2022 близько 09 год. 00 хв., були виявлені та затримані прикордонним нарядом «Секрет» прикордонного оперативно-розшукового відділу головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_1 прикордонного загону та спільно з прикордонним нарядом «Прикордонний патруль» відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В), на напрямку 206 прикордонного знаку (територія Вишкіської територіальної громади Хустського району Закарпатської області) на відстані 50 метрів від лінії державного кордону, в межах прикордонної смуги, при спробі незаконного перетину державного кордону України в Румунію поза пунктом пропуску через державний кордон у складі групи осіб. Своїми діями ОСОБА_1 здійснив спробу незаконного перетину кордону України будь яким способом поза пунктами пропуску через державний кордон України у складі групи осіб, що підтверджується матеріалами справи та свідчить про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП.
Вчинене ОСОБА_1 адміністративне правопорушення - як спроба перетину державного кордону України у складі групи осіб будь-яким способом, повністю охоплюється диспозицією ч.2 ст.204-1 КУпАП та підтверджується доказами, що містяться у матеріалах справи.
Крім того, під час розгляду справи апеляційним судом не встановлено яких-небудь даних, які би давали підстави вважати, що старший лейтенант ОСОБА_2 був упереджений при проведенні перевірки та складанні щодо  ОСОБА_1  протоколу про адміністративне правопорушення за ч.2 ст.204-1 КУпАП, що в нього були підстави для обмови останнього та фальсифікації протоколу, і що він зацікавлений у результатах розгляду справи – у підтвердження таких даних у матеріалах справи відсутні які-небудь докази, і таких до апеляційної скарги не додано. Тому, апеляційний суд доходить висновку, що старший лейтенант  ОСОБА_2  при виконанні своїх функціональних обов`язків діяв у межах наданих йому повноважень.
Разом із тим, апеляційним судом не встановлено і будь-яких фактів про застосування щодо  ОСОБА_5  незаконних методів, які б призвели до визнання ним вини та підписання протоколу про адміністративне правопорушення, заяви та інших документів, які містяться у матеріалах справи.
Поряд з цим, жодного доказу, який би ставив під сумніви правомірність складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1  ні ним, ні його захисником, адвокатом Пукішом О.В. у суді першої та апеляційної інстанції на надано.
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не встановив фактичні обставини, які мають значення для правильного розгляду справи не є слушними, оскільки спростовуються викладеними висновками в оскаржуваній постанові з наданням належної оцінки кожному наявному у матеріалах справи доказу.
З огляду на наведене вище, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції, ОСОБА_1 обґрунтовано визнаний винуватим у вчиненні передбаченого ч.2 ст.204-1 КУпАП адміністративного правопорушення, а адміністративне стягнення, яке накладено на нього у межах санкції ч.2 ст.204-1 КУпАП, і є мінімальним, відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, а також передбаченій ст.23 КУпАП меті адміністративного стягнення, і в свою чергу є необхідним і достатнім для виправлення і виховання ОСОБА_1 у дусі точного та неухильного додержання законів та запобігання новим правопорушенням.
На інші доводи, які би давали підстави для скасування чи зміни судового рішення в апеляційній скарзі не вказується й під час перевірки справи в апеляційному суді такі не виявлені.
Тому, постанова суду першої інстанції як законна та обґрунтована залишається без зміни, а подана ОСОБА_1 апеляційна скарга – без задоволення.
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,
                               П О С Т А Н О В И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Хустського районного суду Закарпатської області від 16 червня 2022 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Постанову Хустського районного суду Закарпатської області від 16 червня 2022 року – залишити без змін.
Постанова є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя Т.Ю. Бисага