У х в а л а  
 
06 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 761/15902/14-ц
провадження № 61-4128ск23
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ігнатенка В. М., розглянувши касаційну скаргу  представника ОСОБА_1 - Волкової Марини Юріївни на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2015 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,
В с т а н о в и в:
У травні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» звернулося до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів  ОСОБА_1 , ОСОБА_3  на його користь заборгованості за кредитним договором № 40/П/56/2008-840 
від 14 березня 2008  в сумі 439 388,32 доларів США - сума кредиту на нарахованих відсотків та 395 879,55 грн - штрафних санкцій, а також, судового збору.
В обґрунтування позовних вимог посилалося на те, що 14 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та  ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 40/П/56/2008-840, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кошти у сумі 
292 288,94 доларів США, зі сплатою 13,89% річних, на придбання цінних паперів, строком з 14 березня 2008 року по 11 березня 2033 року. Також вказував, що з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 
14 березня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та  ОСОБА_3 укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель зобов`язалася відповідати перед кредитором за повне та своєчасне виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором. Однак, як зазначає позивач, ОСОБА_1 зобов`язання за кредитним договором не виконуються належним чином, у зв`язку з чим, станом на 08 квітня 2014 року, у неї виникла заборгованість, яка в загальному розмірі складається із суми та нарахованих відсотків у розмірі 439 388,32 доларів США та 395 879,55грн. - штрафних санкцій за неналежне виконання умов кредитного договору. При цьому позивач вказував, що неодноразові звернення до відповідачів з вимогою сплатити суму заборгованості, не дали позитивного результату, заборгованість відповідачами не була погашена, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану суму заборгованості та понесені ним судові витрати.
Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2015 року позов ПАТ «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволено.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованість за кредитним договором № 40/П/56/2008-840 від 14 березня 2008 року в розмірі 439 388,32 доларів США,  з яких: 
290 953,21 доларів США - заборгованість за кредитом, 148 435,11 доларів США - заборгованість за відсотками, та 395 879,55грн. , з яких: 162 253,00 грн. - пеня за прострочення строків виконання зобов`язань; 233 626,55 грн. - штраф за порушення умов договору. Витрати по сплаті судового збору.
Постановою Київського апеляційного суду від 22 січня 2020 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_3 .
Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2015 року в частині стягнення солідарно з ОСОБА_3 на користь                                   ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором                       № 40/П/56/2008-840 від 14 березня 2008 року в розмірі 439 388,32 доларів США та 395 879, 55 грн - скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.
Постановою Київського апеляційного суду 07 вересня 2022 року (повний текст якої складено 19 вересня 2022 року) апеляційну скаргу   ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Хачатурян Е. М. залишено без задоволення. Заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_1  на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» заборгованості за кредитним договором № 40/П/56/2008-840 
від 14 березня 2008 року в розмірі 439 388,32 доларів США, з яких: 290 953,21 доларів США - заборгованість за кредитом, 148 435,11 доларів США - заборгованість за відсотками та 395 879,55 грн, з яких: 162 253,00 грн - пеня за прострочення строків виконання зобов`язань; 233 626,55 грн - штраф за порушення умов договору, 1 827,00 грн витрат по сплаті судового збору - залишено без змін.
 
23 березня 2023 року, тобто з пропуском встановленого законом строку на касаційне оскарження, представник ОСОБА_1 - адвокат Волкова М. Ю. (далі - заявник) подала до Верховного Суду касаційну скаргу на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2015 року та постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати  заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2015 року в частині задоволених вимог до ОСОБА_1 та постанову Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року і ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.
Також представник ОСОБА_1 - адвокат Волкова М. Ю. заявила клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, посилаючись на те, що представнику ОСОБА_1 - адвокату Єрмоленку Є. судове рішення не було вручено/надіслано у зв`язку із тимчасовим припиненням відправлення поштової кореспонденції Київським апеляційним судом, незважаючи на його заяву про видачу судового рішення. До того ж, у зв`язку з високою загрозою ракетних ударів по місту Києву та особливостями функціонування  об`єктів енергетичної інфраструктури міста під час введеного воєнного стану в країні, адвокат ОСОБА_1 - Єрмоленко Є. був змушений покинути територію України про що свідчать відмітки в його закордонному паспорті. Сама ж ОСОБА_1 виїхала з України 29 вересня 2021 року та останній час постійно проживає за межами України, про що також свідчить відмітка в її паспорті. Вказані обставини, а також систематична відсутність електропостачання, мережі Інтеренет та стільникового зв`язку унеможливили ОСОБА_1 знайти нового представника та подати касаційну скаргу у встановлений законом строк. 
Клопотання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
За наведеними правовими нормами касаційний суд може поновити строк на касаційне оскарження згідно з частиною третьою статті 390 ЦПК України лише у разі пропуску такого строку з поважних причин.
При цьому поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.
Для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.
Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).
Зазначеними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку касаційного оскарження. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.
Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються: докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Крім цього, відповідно до частин п`ятої, шостої, сьомої статті 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня. Днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення на офіційну електронну адресу особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано на офіційну електронну адресу пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення. Якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.
Доказів подачі заяви представником ОСОБА_1 - Єрмоленком Є. про отримання копії постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня                   2022 року та/або будь-якої відповіді на таку заяву чи надіслання копії судового рішення - заявником не надано. Саме лише посилання в касаційній скарзі на таку обставину не є переконливим аргументом для поновлення строку на касаційне оскарження.
Окрім того, не є поважними причини пропуску строку на звернення з касаційною скаргою у зв`язку з високою загрозою ракетних ударів по місту Києву та особливостями функціонування  об`єктів енергетичної інфраструктури міста під час введеного воєнного стану в країні.
Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Далі воєнний стан продовжувався. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».
Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.
Отже, лише факт введення воєнного стану на території України не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на роботу цього державного органу.
Посилання заявника на ракетні обстріли та обмеження подачі електроенергії не свідчить про наявність поважних причин пропуску відповідачем строку на касаційне оскарження судових рішень, оскільки не надано доказів того, що такі обставини існували безперервно з 19 вересня 2022 року (дата ухвалення повного тексту постанови суду апеляційної інстанції) по 23 березня 2023 року (дата звернення з касаційною скаргою), не обґрунтовано яким саме чином такі обставини об`єктивно перешкодили поданню касаційної скарги протягом шести місяців.
Також є необґрунтованими посилання заявника на те, що відповідач                           ОСОБА_1 з 29 вересня 2021 року перебуває за кордоном. 
З наданої копії паспорту відповідача ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 встановлено, що останній оформлено виїзд на постійне проживання до Болгарії. Дата: 04 листопада 2022 року. Інших доказів, які б давали підстави стверджувати про перебування відповідача за кордоном саме з 29 вересня 2021 року не надано.
Безпідставними є посилання в касаційній скарзі про те, що представник 
ОСОБА_1 - Єрмоленко Є. був змушений покинути територію України з жовтня 2022 року.
Як вбачається з долученої до касаційної скарги копії паспорта громадянина України для виїзду за кордон Єрмоленка Є. серії НОМЕР_2 , останній неодноразово виїжджав за межі України та повертався в період з вересня               2022 року по лютий 2023 року, про що свідчать відмітки в паспорті. 
Доказів існування інших непереборних обставин, які перешкоджали відповідачу скористатись правом на звернення з касаційною скаргою, заявником не наведено.
З огляду на зазначене викладені у клопотанні представника ОСОБА_1 - адвоката Волкової М. Ю. підстави пропуску строку на касаційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва 
від 24 лютого 2015 року та постанови Київського апеляційного суду 
від 07 вересня 2022 року є неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, тому касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка її подала, надати строк для усунення вказаного недоліку, а саме - направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судового рішення, в якій навести належні підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази.
Касаційна скарга не може бути також прийнята до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження, оскільки в порушення пункту 5 частини другої статті 392 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) в касаційній скарзі не зазначено підстави (підстав), передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України, на якій (яких) подається касаційна скарга.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до частин першої, третьої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо: 1) справу розглянуто і вирішено неповноважним складом суду; 2) в ухваленні судового рішення брав участь суддя, якому було заявлено відвід, і судом касаційної інстанції визнано підстави про відвід обґрунтованими, якщо касаційну скаргу обґрунтовано такою підставою; 3) судове рішення не підписано будь-яким із суддів або підписано не тими суддями, що зазначені в судовому рішенні; 4) судове рішення ухвалено суддями, які не входили до складу колегії, що розглянула справу; 5) справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою; 6) судове рішення ухвалено судом з порушенням правил інстанційної або територіальної юрисдикції; 8) суд прийняв рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі. Підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається заявник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо: 1) суд не дослідив зібрані у справі докази, за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 389 цього Кодексу; або 2) суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження; або 3) суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи; або 4) суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.
Пунктом 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею                          389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Системний аналіз наведених положень ЦПК України дає підстави для висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, в касаційній скарзі має обов`язково наводитися обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у взаємозв`язку з посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу (підстави) для касаційного оскарження судового (судових) рішення (рішень).
Тобто, крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити: пункт 1 - формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням цієї норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах; пункт                                                     2 - обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення; пункт 3 - зазначення норми права, щодо якої відсутній висновок її застосування з конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи (такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19); пункт 4 - посилання на підстави, передбачені частинами першою, третьою статті 411 ЦПК України.
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - Волкової М. Ю. не містить наведених підстав касаційного оскарження судових рішень.
Частиною першою статті 400 ЦПК України передбачено, що переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Виходячи з наведеного, заявнику необхідно подати до Верховного Суду уточнену касаційну скаргу, в якій вказати передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, а також навести належне обґрунтування цієї (цих) підстави (підстав) з урахуванням вищевикладених правових висновків Верховного Суду.
Відповідно до частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею                    392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (залишення заяви без руху), про що суддею постановляється відповідна ухвала. Касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку касаційного оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини другої статті 394 цього Кодексу.
Отже, касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Волкової М. Ю.  необхідно залишити без руху з наданням можливості усунути вищевказані недоліки.
Керуючись статтями 185, 390, 389, 392, 393 ЦПК України,
У х в а л и в:
Відмовити в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - Волкової Марини Юріївни про поновлення строку на касаційне оскарження.
Визнати наведені в заяві представника ОСОБА_1 - Волкової Марини Юріївни підстави пропуску строку на касаційне оскарження заочного рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 24 лютого 2015 року та постанови Київського апеляційного суду від 07 вересня 2022 року неповажними.
Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - Волкової Марини Юріївни на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва від                 24 лютого 2015 року та постанову Київського апеляційного суду 
від 07 вересня 2022 року залишити без руху та надати для усунення зазначених вище недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням інших поважних підстав для його поновлення та наданням відповідних доказів у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали в частині  подачі до Верховного Суду уточненої касаційної скарги, в якій необхідно вказати передбачену (передбачені) статтею 389 ЦПК України підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, а також навести належне обґрунтування цієї (цих) підстави (підстав), касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                          В. М. Ігнатенко