Постанова
Іменем України
 
Єдиний унікальний номер справи 760/1143/23	 	
Номер провадження  33/824/2128/2023	
суддя у суді першої інстанції  Бурлака О. В.	
 	
05 травня 2023 року                                                                                                      місто Київ
Номер справи 760/1143/23
 
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Поливач Л. Д., переглянувши справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року, якою 
                                                                                 
ОСОБА_1 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого,  
РНОКПП - НОМЕР_1 ,
 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на якого накладеного адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч)  грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, -
                              
у с т а н о в и в :
                                                      
Постановою Солом`янського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік.
Згідно з указаною постановою ОСОБА_1 25.12.2022 о 20 годині 00 хвилин у м.Києві по проспекту Повітрофлотському, 62, керував транспортним засобом марки «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, що зафіксовано на нагрудну камеру №476295, №473581. Таким чином, ОСОБА_1 своїми діями порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП.
Не погодившись з постановою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд скасувати постанову судді місцевого суду та закрити провадженні у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 зазначив про те, що суддею місцевого суду було не у повній мірі досліджено матеріали справи та не правильно надано оцінку доказам нібито вчинення ним адміністративного правопорушення. А саме, вказав, що зупинка його транспортного засобу працівниками поліції була повністю безпідставною, адже жодної з передбачених статтею 35 Закону України «Про Національну поліцію» підстав для такої зупинки не було. У зв`язку із наведеним, відсутність підстав для зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 вселяє сумніви у допустимості доказів нібито вчинення інкримінованого йому правопорушення. До того ж, поліцейськими на місці зупинки не було озвучено останньому його прав та обов`язків в такій ситуації, в результаті чого ОСОБА_1 був неусвідомлений та позбавлений можливості скористатися допомогою свого адвоката, що у свою чергу є істотним порушенням його прав.
Окрім того, у поданій апеляційний скарзі ОСОБА_1 зазначив про те, що від проставлення свого підпису у протоколі про адміністративне правопорушення він не відмовлявся, протокол складено за його відсутності, не надано адвоката при розгляді вчинення адміністративного правопорушення. При цьому, від проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» ОСОБА_1 не відмовлявся, а на самому відео убачається, що він декілька разів дув у прилад, однак саме через його несправність працівники поліції з упередженістю склали відносно нього протокол.
У судове засідання суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 , будучи належним чином повідомленим про час та дату розгляду справи, не з`явився. Будь - яких заяв, клопотань до суду апеляційної інстанції від особи, яка подала апеляційну скаргу не надходило.
Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу («Гуржій проти України», заява № 326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», № 8771/02, § 27, 26 квітня 2007 року).
Поряд з цим, Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02.12.2010 у справі «Шульга проти України», № 16652/04).
Відповідно до статті 294 КУпАП, неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Ураховуючи строки розгляду апеляційної скарги на постанову судді по справі про адміністративне правопорушення та положення частини шостої статті 294 КУпАП апеляційний суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності особи, яка подала апеляційну скаргу.
Дослідивши матеріали справи відповідно до вимог частини сьомої статті 294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог статті 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративне правопорушення є в тому числі своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.
Як регламентують приписи статті 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення, зобов`язаний, зокрема, з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність особи, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в статті 251 КУпАП.
Суд, у відповідності з приписами статті 252 КУпАП, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції дотримані та висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за відмову від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного сп`яніння є правильним, а зміст постанови відповідає вимогам, передбаченими статтями 283, 284 КУпАП, оскільки в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Як судом першої, так і апеляційної інстанції були досліджені докази у справі про адміністративне правопорушення, відповідно до яких убачається наступне.
Відповідно до даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №073829 від 25 грудня 2022 року, в зазначений день о 20 годині 20 хвилин водій ОСОБА_1 керував автомобілем «Hyundai Accent», д.н.з. НОМЕР_2 , з ознаками алкогольного сп`яніння (різкий запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови). Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку, водій відмовився, чим порушив п.2.5 Правил дорожнього руху України та вчинив адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП. Указані обставини зафіксовано на нагрудну камеру №476295, №473581. 
Протокол про адміністративне правопорушення був складений уповноваженою на те особою -  інспектором взводу №1 роти №6 батальйону №2 полку №1 з ОПБ УПП у м.Києві  ДПП старшим лейтенантом поліції Затикою Я.Г., дії якого ОСОБА_1 оскаржені не були, як і не містить таких даних зміст апеляційної скарги. Установлено, що останній був зупинений за порушення п.9.2 Б та п.2.1 ПДР України, а саме за неувімкнення сигналом повороту відповідного напрямку руху та відсутності права керування транспортними засобами.
В матеріалах справи міститься направлення на огляд водія з метою виявлення стану сп`яніння в якому зазначено, що в результаті огляду, проведеного поліцейським, виявлені такі ознаки сп`яніння - різкий запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, нестійка хода, а також зазначено про відмову ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння.
З наявного у матеріалах справи відеозапису з нагрудної камери поліцейського убачається, що після зупинення працівниками поліції транспортного засобу ОСОБА_1 останні повідомили його про вчинене ним порушення та складення протоколу, на що водій погодився. У подальшому на запитання поліцейського з приводу того, чи давно він вживав алкоголь, ОСОБА_3 відповів - «Ні» та погодився на пропозицію інспектора пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер». Проте, після роз`ясненого поліцейським порядку здійснення задуву у прилад, водій тричі не закінчив здійснення задуву згідно інструкції. Поліцейські чекали здійснення ОСОБА_1 четвертої спроби належно пройти огляд на місці зупинки, але останній здійснив невстановленій особі телефонний дзвінок та почав відходити від місця огляду. 
Далі, ОСОБА_1 пояснював, що вже два рази проходив освідування, а на запитання працівника поліції щодо закінчення проведення цього огляду заперечив та відійшов від нього. На останнє попередження інспектора, що у разі якщо він відмовляється проходити огляд на стан сп`яніння, то вони складуть відносно нього протокол, але ОСОБА_1 відповів - «Добре, Добре».
На 29 та 30 хвилині відеозапису прослідковується, що ОСОБА_1 із своїм пасажиром залишив місце зупинки свого транспортного засобу та почав відходити у невідомому напрямку, але поліцейські наздогнали його та спитали, чи буде він отримувати протокол, але водій продовжував відходити. На останнє запитання інспектора, чи відмовляється він та чи буде отримувати протокол, ОСОБА_1 відповів - «Всього найкращого! Всього найкращого!» та пішов з місця зупинки разом із своїм пасажиром. У подальшому за зупиненим автомобілем прибув евакуатор, а поліцейські завершили оформлення вказаного вище протоколу про адміністративне правопорушення. 
Таким чином, оглянутий судом відеозапис з нагрудної камери працівника поліції щодо подій, які мали місце 25.12.2022, свідчить, що ОСОБА_1 не закінчив здійснення огляду на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою приладу «Драгер», оскільки не слідував інструкції поліцейського щодо його проходження (завершив задув у прилад до спеціального сигналу), а також, усвідомлюючи про свою пасивну відмову від проходження огляду на стан сп`яніння та оформлення працівниками поліції протоколів про адміністративні правопорушення, самовільно залишив місце зупинки транспортного засобу.   
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Оскільки,   ОСОБА_1 фактично відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому відсутні підстави вважати, що працівниками поліції порушено вимоги статті 266 КУпАП.
Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 про безпідставне зупинення його транспортного засобу, то апеляційний суд уважає такі посилання останнього необґрунтованими у зв`язку із тим, що з оглянутого судом відеозапису з нагрудної камери поліцейського вбачалося повідомлення інспектором причини такої зупинки через допущені порушення Правил дорожнього руху України. Як було з`ясовано працівниками поліції у подальшому, то водій не мав при собі документів, посвідчуючих право керування транспортними засобами, у зв`язку із чим працівником поліції було винесено постанову від 25.12.2022 серії БАБ №570428. Доказів оскарження таких дій працівника поліції та винесеної ним постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 подано не було.
Крім того, апеляційний суд уважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо недостовірних посилань у протоколі про відмову ОСОБА_1 від його підписання, а також про відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, так як на відеозаписі видно, що водій декілька разів дув у прилад і навмисно задув здійснив неякісно. 
Такі доводи апеляційної скарги відхиляються з огляду на те, що наявним у матеріалах справи відеозаписі з нагрудної камери поліцейського достовірно підтверджено обставини місця події, а саме недотримання ОСОБА_1 інструкції щодо повного проходження огляду на стан сп`яніння за допомогою приладу «Драгер», а також самовільного залишення місця зупинки транспортного засобу та небажання завершити процедуру огляду й оформлення вказаного вище протоколу.
Таким чином, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, не впливають на законність постанови та не спростовують порушення ОСОБА_1 вимог п.2.5 ПДР України за наявності у справі вищевказаних доказів, які повністю підтверджують обставини вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Крім того, апеляційним судом відхиляються доводи ОСОБА_1 щодо порушення його права на захист та ненадання адвоката при розгляді вчиненого ним адміністративного правопорушення, оскільки право на захист ОСОБА_1 повністю забезпечено в ході розгляду справи місцевим судом та під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції, де він мав можливість скористатися і скористався правовою допомогою, мав можливість довести до відома суду усі обставини, на яких ґрунтується його позиція захисту та не був позбавлений можливості реалізувати усі надані йому законом права. При цьому, з матеріалів справи убачається, що місцевим судом було задоволено клопотання захисника ОСОБА_1 про ознайомлення з матеріалами справи та відеозаписом з місця події, про видачу його копії, а також про відкладення розгляду справи про адміністративне правопорушення. 
У справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
Наявні у справі докази жодних підстав для сумнівів у винуватості ОСОБА_1 не викликають.
При цьому апеляційний суд враховує рішення по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, в якому Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У відповідності до статті 23 КУпАП метою адміністративного стягнення є виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При розгляді справи судом першої інстанції порушень статтей 279, 280 КУпАП допущено не було, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до статті 252 КУпАП, а всі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував вчинене правопорушення.
При перегляді справи апеляційним судом було з`ясовано, що ОСОБА_1 після вказаних подій у самостійному порядку до лікаря-нарколога не звертався. Дії працівників поліції не оскаржував.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів належність, допустимість та достовірність наявних в матеріалах справи доказів апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, всупереч доводам апеляційної скарги, висновки суду першої інстанції про встановлення вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, ґрунтуються на підставі повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи.
Адміністративне стягнення ОСОБА_1 призначене в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, у відповідності до положень статті 33 КУпАП.  Неправильного застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права при розгляді справи судом першої інстанції не допущено.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що постанова судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП є законною та обґрунтованою, а тому підстави для її скасування відсутні.
Керуючись статтею 294 КУпАП, апеляційний суд, -
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову судді Солом`янського районного суду міста Києва від 23 березня 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя: