Номер провадження: 33/813/850/23
Номер справи місцевого суду: 496/1566/23 
Головуючий у першій інстанції Пендюра Л. О. 
Доповідач Князюк О. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.05.2023 року                                                                  м. Одеса
Одеський апеляційний суд у складі:
Головуючого судді - Князюка О.В.,
за участю секретаря судового засідання - Нечитайло А.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Полубок Наталії Анатоліївни на постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21 квітня 2023 року у справі відносно:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , про притягнення до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.130 КУпАП,-

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 21 квітня 2023 року накладено на ОСОБА_1 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (17000 гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, із стягненням судового збору у розмірі 536,80 грн.
Не погодившись із вищевказаною постановою суду захисник ОСОБА_1 - адвокат Полубок Н.А. звернулась до суду з апеляційною скаргою, відповідно до прохальної частини якої вбачається, що апелянт просить суд скасувати постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21 квітня 2023 року та закрити провадження у справі.
Апелянт посилається на те, що із долученого до матеріалів справи DVD диску вбачається, що сама фіксація події була проведена в темну пору доби. При цьому зазначає, що зйомка була проведена 27.02.2023 року о 12.55.21 (день), тобто дата не співпадає з датою, зафіксованою в протоколі про адміністративне правопорушення, а саме 26.02.2023 року о 02.40 год. Отже, на відеозаписі не відображена реальна дата, коли складено протокол відносно ОСОБА_1 , час та дата не збігаються з часом та датою, вказаною у протоколі. Крім того, на відтворенні відеозапису вбачається напис «WhatsApp», який є месенджером для смартфонів, що свідчить про той факт, що запис проводився не на боді-камеру, як заявлено поліцейським, чи іншою невстановленою особою (оскільки дані особи не відрекомендувалися), а відеозапис здійснювався на «невідоме джерело». Також апелянт вказує на відсутність ознак алкогольного чи іншого сп`яніння у ОСОБА_1 , що знаходить своє підтвердження при перегляді наявного в матеріалах справи відеозапису подій. Крім того, апелянт зазначає, що патрульними поліцейськими не було роз`яснено ОСОБА_1 права.
У судовому засіданні захисник ОСОБА_1 - адвокат Полубок Н.А. підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Перевіривши законність та обґрунтованість постанови суду у справі про порушення правил, у порядку визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги з огляду на наступне.
Відповідно до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції, законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Згідно положень ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Згідно з положеннями ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги, але не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суд, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, крім іншого, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст.ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст.ст. 251, 252 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, свідків, а також іншими документами.
Відповідно до п. 2.5 ПДР водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за порушення зазначених вимог ПДР передбачена ст. 130 КУпАП.
Відповідно до наданих до суду матеріалів справи, 26.02.2023 року о 02 год 40 хв. ОСОБА_1 в с. Троїцьке по вул. Чкалова, 121 керував автомобілем марки «ЗАЗ Део», реєстраційний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, почервоніння роговиць очей. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Drager», так само від проходження огляду на стан сп`яніння в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п. 2.5 ПДР України, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вивчивши матеріали справи, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вина останнього у скоєнні правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.130 КУпАП, підтверджена дослідженими доказами та матеріалами справи в повному обсязі, а саме: змістом протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №164133 від 26.02.2023 року, в якому зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 вказаного адміністративного правопорушення та який в графі «пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, по суті порушення» власноручно написав: «з протоколом ознайомлений, пояснення надам в суді. Від мед.огляду стану сп`яніння відмовляюся»; оглянутими в судовому засіданні відеозаписами, які надійшли разом з протоколом про адміністративне правопорушення, та на запит суду, на яких зафіксовано факт керуванням ОСОБА_1 автомобілем марки ЗАЗ-DAEWOO, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а також його відмова від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та в медичному закладі; рапортом ВРПП Одеського РУП-2 ГУНП в Одеській області Богаченко Д.М. про те, що під час несення служби з 21 год 00 хв. 25.02.2023 року по 09 год 00 хв. 26.02.2023 року спільно з рядовим Гудз С.В. на службовому автомобілі Рено, реєстраційний номер НОМЕР_2 , позивний «Балагур-151», 26.02.2023 року близько 02 год 40 хв. в ході патрулювання с. Троїцьке на вул. Чкалова, 121 у комендантську годину ними було зупинено автомобіль «Део Ланос», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 . В ході бесіди та перевірки документів було встановлено, що у водія наявні ознаки алкогольного сп`яніння. На вимогу співробітників поліції пройти тест на алкоголь за допомогою приладу «Драгер» на місці та в мед.закладі водій відмовився. Факт керування транспортним засобом та вживання спиртного не заперечував.
Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведення вини ОСОБА_1 з огляду на наступне.
Так, згідно ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Згідно вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, до протоколу додається відеозапис подій. Свідки чи потерпілі не залучались.
Так, Інструкцією із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1026 від 18 грудня 2018 року, містить чіткий перелік пристроїв, з допомогою яких поліції надано право проводити відеофіксацію, та не надає право поліцейським здійснювати відеофіксацію власними мобільними пристроями.
Одним із доводів апеляційної скарги є те, що на відтворенні відеозапису вбачається напис «WhatsApp», який є месенджером для смартфонів, що свідчить про той факт, що запис проводився не на боді-камеру, як заявлено поліцейським, чи іншою невстановленою особою (оскільки дані особи не відрекомендувалися), а відеозапис здійснювався на «невідоме джерело».
Між тим, вказаний довод апеляційної скарги не має наслідком скасування оскаржуваної постанови, оскільки апеляційний суд звертає увагу на наявність іншого відеозапису подій, який також наявний в матеріалах справи.
Так, Головним управлінням національної поліції в Одеській області на запит місцевого суду було надано відеозапис подій, здійснений на нагрудний відео реєстратор бодікамера.
З вказаного відеозапису з нагрудної камери вбачається, що ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки за допомогою приладу «Drager», так і в медичному закладі.
Крім того, апеляційний суд звертає увагу на те, що ОСОБА_1 під час спілкування з патрульними поліцейськими не заперечував факт керування ним автотранспортним засобом.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ч. 1 ст. 252 КУпАП).
Неспроможними є доводи апеляційної скарги про те, що на відеозаписі не відображена реальна дата, коли складено протокол відносно ОСОБА_1 , час та дата не збігаються з часом та датою, вказаною у протоколі, оскільки оцінивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність факту винуватості апелянта у вчиненні 26.02.2023 року адміністративного правопорушення, що передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Інші доводи апеляційної скарги на увагу суду не заслуговують.
За таких обставин, доводи апеляційної скарги, що судом неповно встановлено та досліджено всі обставини справи, є безпідставними.
З урахуванням наведеного, посилання в апеляційній скарзі на необхідність закриття провадження у справі за відсутності в діях заявника складу правопорушення суд вважає безпідставними та не знаходить підстав для їх задоволення.
Обставини правопорушення й вина порушника в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП підтверджуються зібраними по справі доказами, згідно ст. 251 КпАП України.
Враховуючи наведене, апеляційний суд дійшов до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні, а тому висновок Біляївського районного суду Одеської області викладений у постанові про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є законним та обґрунтованим, тому відсутні підстави для скасування або зміни постанови суду.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст.33 КУпАП на накладено стягнення у межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, яка є безальтернативною.
Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)
Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.
У відповідності до ч.8 ст.294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. ст. 7, 247, 251,268, 280, 293, 294 КУпАП, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Полубок Наталії Анатоліївни - залишити без задоволення.
Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 21 квітня 2023 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду  О.В. Князюк