Постанова 
Іменем України 
 
11 травня 2023 року
м. Київ
справа № 398/2222/19
провадження № 51-2178 км 21
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого -                                           ОСОБА_1 ,
суддів:                                                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі                                            ОСОБА_4 ,
за участю прокурора                                  ОСОБА_5 ,
в режимі відеоконференції:
захисника                                                  ОСОБА_6 ,
засудженого                                              ОСОБА_7 ,
потерпілої                                                  ОСОБА_8 ,
представника потерпілих                            ОСОБА_9 ,
розглянув у судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 12018120070003419, за обвинуваченням 
ОСОБА_7 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Головківка Олександрійського району Кіровоградської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі - КК України), за касаційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах засудженого ОСОБА_7 на вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2021 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 .
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами 
першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2021 року ОСОБА_7 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 14 років позбавлення волі.
Ухвалено залишити без змін міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, а строк відбування покарання відраховувати з 13 рудня 2021 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, до строку позбавлення волі ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`язнення, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, з 30 грудня 2018 року до 31 грудня 2018 року та з 31 січня 2019 року по день набрання законної сили вироком суду.
Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 , в рахунок відшкодування, заподіяної кримінальним правопорушенням, майнової шкоди у розмірі 12  327, 67 грн, а також на користь ОСОБА_8 500  000 грн моральної шкоди.
Вирішено питання про речові докази у провадженні.
Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року вказаний вище вирок суду першої інстанції залишено без змін.
За вироком суду ОСОБА_7 визнано винним в тому, що він приблизно о  07  год  10 хв ІНФОРМАЦІЯ_2 скоїв вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, за наступних обставин.
Так, у вказаний вище час і дату ОСОБА_7 знаходився на території свого домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_1 , а його дружина ОСОБА_11 в цей час збиралась на роботу.
Під час спілкування між ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , на ґрунті ревнощів, виник конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел направлений на вбивство ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на протиправне заподіяння смерті ОСОБА_11 , знаходячись на території двору домоволодіння, розташованого за вкзаною вище адресою, ОСОБА_7 почав наносити удари руками в область голови та тулубу ОСОБА_11 , після чого ножем наніс чотири удари в область життєво важливих органів останньої, внаслідок чого вона упала на землю та перестала подавати ознаки життя.
У результаті своїх злочинних дій ОСОБА_7 спричинив потерпілій ОСОБА_11 тілесні ушкодження, від яких, згідно висновку судово-медичного експерта № 4 від 03 лютого 2019 року, і настала смерть останньої.
ОСОБА_7 , переконавшись в тому, що він виконав всі дії направлені на вчинення умисного вбивства ОСОБА_11 та довів свій злочинний умисел до кінця, з метою приховання злочину, перемістив тіло останньої до літньої кухні та залишив його там. Дочекавшись доки стемніє, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 відволок тіло вбитої у кінець городу свого домоволодіння, де під парканом, використовуючи лопату, присипав його снігом.
Таким чином  ОСОБА_7  вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.
Вимоги касаційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник засудженого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 
в суді першої інстанції. Вважає, що указані вирок та ухвала є необґрунтованими і ухваленими з істотними порушеннями кримінального процесуального закону та закону України про кримінальну відповідальність.
Звертає увагу на те, що після оголошення обвинувального вироку щодо ОСОБА_7 судом першої інстанції вказаному засудженому та його захиснику було вручено копію цього вироку, проте вона містила підписи лише двох суддів з числа колегії, яка розглядала дане кримінальне провадження, що вказує на невідповідність зазначеного вироку вимогам ч. 2 ст. 375 КПК України. В свою чергу апеляційний суд не надав оцінки вказаним доводам сторони захисту щодо порушення судом першої інстанції зазначених вимог.
Зауважує, що на стадії досудового розслідування та під час розгляду судом першої інстанції кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 інтереси потерпілого ОСОБА_10 представляла адвокат ОСОБА_9 , право на зайняття адвокатською діяльністю якої в період розгляду справи, а саме з  14  січня 2019 року по 19 листопада 2021 року, було зупинене. Посилання сторони захисту на вказане порушення норм кримінального процесуального закону в цій частині, на думку захисника, судами нижчих інстанції було проігноровано. 
Стверджує, що судом першої та апеляційної інстанцій, в ході розгляду даної кримінальної справи, було порушено базові принципи законності, рівності перед законом і судом, недоторканності житла і права власності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів, розумності строків, а також повноти фіксування судового провадження.
На думку сторони захисту, в даному кримінальному провадженні стороною обвинувачення не надано жодних доказів, які б беззаперечно доводили те, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України, скоєне саме ОСОБА_7 , що дає підстави вважати, що вину вказаного засудженого в інкримінованому йому злочині поза розумним сумнівом не доведено.
Стверджує, що оскаржуваний вирок ґрунтується на показаннях свідків, жоден з яких не був очевидцем вчинення саме ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а у своїх показаннях, на думку захисника, свідки обмежувались лише наданням характеризуючи даних про засудженого, його загиблу дружину та фрагментарне відображення їх подружнього життя.
Підкреслює, що судами нижчих інстанцій проігноровано факт отримання ОСОБА_7 травми та результати її співставлення з набутими органом досудового розслідування доказами. 
Зауважує, що суд першої інстанції порушив принцип безпосередності дослідження доказів оскільки, на думку захисника, зробив висновки на основі припущення, яке не має доказового підґрунтя. Так, в якості доказу вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, в обвинувальному вироку, зокрема, вказано протокол огляду трупа від 02 липня 2019 року, який, як зазначає захисник, відсутній в матеріалах справи.
Стверджує, що суди нижчих інстанцій упереджено поставились до оцінки доказів під час розгляду провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , оскільки надали перевагу показанням свідків сторони обвинувачення та наданим вказаною стороною доказам. Так, на думку захисника, судом першої інстанції умисно та без належного обґрунтування залишено поза увагою показання свідка ОСОБА_12 .
Також, на думку захисника, судом першої інстанції надано неправильну оцінку висновку судово-медичної експертизи № 261.
Зауважує, що вказані вище доводи сторони захисту апеляційний суд залишив поза увагою та не надав їм належної оцінки.
Позиції учасників судового провадження
Засуджений ОСОБА_7 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 підтримали касаційну скаргу, подану в інтересах вказаного засудженого, і просили повністю її задовольнити.
Прокурор, потерпіла ОСОБА_8 та представник потерпілих - адвокат ОСОБА_9 заперечили проти задоволення касаційної скарги сторони захисту, просили залишити оскаржувані судові рішення без зміни.
Мотиви Суду
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Згідно ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення має бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.
У частинах 1, 2 ст. 419 КПК України зазначено, що в мотивувальній частині ухвали суду апеляційної інстанції, зокрема, зазначаються: встановлені судом апеляційної інстанції обставини з посиланням на докази, а також мотиви визнання окремих доказів недопустимими чи неналежними; мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, якими він керувався. При залишенні апеляційної скарги без задоволення в ухвалі суду апеляційної інстанції мають бути зазначені підстави, на яких апеляційну скаргу визнано необґрунтованою.
На думку колегії суддів, зазначені вимоги закону під час розгляду цього провадження судами нижчих інстанцій були виконаними.
Оцінивши викладені у рішеннях суду першої та апеляційної інстанцій висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, колегія суддів дійшла висновку, що вони ґрунтуються на сукупності зібраних по справі доказів, які досліджені судом першої інстанції та перевірені апеляційним судом у повному обсязі та є взаємоузгодженими між собою. 
Дії ОСОБА_7 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Твердження захисника про те, що у кримінальному провадженні відсутні будь-які докази вини  ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, є необґрунтованими, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд першої інстанції провів оцінку доказів згідно з вимогами процесуального законодавства, з наведенням у вироку відповідних висновків щодо належності, допустимості, достовірності доказів та їх достатності для постановлення вироку.
Так, вина  ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується показаннями: потерпілого ОСОБА_10 ; потерпілої ОСОБА_8 ; свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , а також свідка ОСОБА_16 , допитаного з дотриманням вимог ст. 226 КПК України.
Крім того, вина обвинуваченого  ОСОБА_7 підтверджується іншими зібраними по даному епізоду доказами, оголошеними і дослідженими в суді першої інстанції та перевіреними апеляційним судом, зокрема: рапортом старшого інспектора чергового Олександрійського ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_17 від 30 грудня 2018 року зареєстрованого за № 18106, відповідно до якого 30 грудня 2018 року о 01 год 45 хв до чергової частини Олександрійського ВП ГУНП в області із заявою звернувся ОСОБА_7 про те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 приблизно о 07 год 10 хв його дружина  ОСОБА_11 вийшла з будинку та направилась на роботу, проте на робочому місці не з`явилась, а місце її пребування невідоме; протоколами огляду місця події від 30 грудня 2018 року з фототаблицями та відеозаписом, протоколом огляду трупа від 02 липня 2019 року, відповідно до якого 02 січня 2019 року було проведено огляд трупа ОСОБА_11 (який міститься в 5 томі (стор. 46-47) матеріалів кримінальної справи, як і зазначено в обвинувальному вироку щодо ОСОБА_7 ); лікарським свідоцтвом про смерть ОСОБА_11 № 1504/4 від 03 січня 2019 року; листом судово- медичного експерта Олександрійського відділення КЗ «Кіровоградське обласне бюро судово-медичної експертизи» від 30 січня 2019 року; висновком експерта № 4 від 03 січня 2019 року, складеним за результатами проведення, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 03 січня 2019 року, судово-медичної експертизи; висновком експерта № 40, складеним за результатами проведення з 27 березня 2019 року по 29 березня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 03 січня 2019 року, судово-медичної експертизи; висновком експерта № 74, складеним за результатами проведення з 05 лютого 2019 року по 11 лютого 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 24 січня 2019 року, судово-медичної експертизи зразка крові трупа  ОСОБА_11 ; протоколом пред`явлення трупа ОСОБА_11 для впізнання від 31 грудня 2018 року; висновком експерта № 131, складеним за результатами проведення з 04 березня 2019 року по 20 березня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 22 лютого 2019 року, судово-медичної експертизи чохла до мобільного телефону, вилученого під час огляду місця події; висновком експерта № 132, складеним за результатами проведення з 04 березня 2019 року по 20 березня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 22 лютого 2019 року, судово-медичної експертизи жіночого берета, вилученого під час огляду місця події; висновком експерта № 172, складеним за результатами проведення з 18 березня 2019 року по 26 березня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 27 лютого 2019 року, судово-медичної експертизи змиву крові з руків`я лопати; висновком експерта № 171, складеним за результатами проведення з 18 березня 2019 року по 26 березня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 27 лютого 2019 року, судово-медичної експертизи змиву з раковини у ванній кімнаті; висновком експерта № 188, складеним за результатами проведення з 28 березня 2019 року по 12 квітня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 11 березня 2019 року, судово-медичної експертизи жіночого светра та жіночого пальто пуховика (по ухвалі - куртки) потерпілої ОСОБА_11 ; висновком експерта № 187, складеним за результатами проведення з 28 березня 2019 року по 12 квітня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 11 березня 2019 року, судово-медичної експертизи трьох змивів та трьох контрольних змивів, вилучених під час огляду місця події; висновком експерта № 259, складеним за результатами проведення з 15 квітня 2019 року по 23 квітня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 27 березня 2019 року, судово-медичної експертизи речових доказів; висновком експерта № 261, складеним за результатами проведення з 19 квітня 2019 року по 30 квітня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 27 березня 2019 року, судово-медичної експертизи речових доказів; протоколом огляду предметів від 11 лютого 2019 року; висновком експерта № 17, складеним за результатами проведення з 06 березня 2019 року по 19 березня 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 21 лютого 2019 року, судово-медичної експертизи за медичними документами на ім`я ОСОБА_7 ; висновком експерта № 75, складеним за результатами проведення 01 лютого 2019 року, на підставі ухвали слідчого судді Олександрійського міськрайонного суду від 24 січня 2019 року, судово-медичної експертизи зразка рідкої крові підозрюваногоОСОБА_7 та протоколом проведення слідчого експерименту від 16 січня 2019 року.
Також судом першої інстанції, за клопотанням сторони захисту, в судовому засіданні було допитано свідка ОСОБА_12 , показанням якої, на думку колегії суддів, було надано належну оцінку.
Отже, встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість  ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, з чим погоджується і колегія суддів касаційного суду.
Винуватість особи, відповідно до ч. 2 ст. 17 КПК України, має бути доведена поза розумним сумнівом. На переконання колегії суддів, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 цей стандарт доведення винуватості дотримано. Адже за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, які було досліджено судом, можливо дійти висновку про те, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді (а саме винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення), щодо яких йому пред`явлено обвинувачення.
Також суд дотримався норм, установлених ст. 10 та ст. 22 КПК України, створивши необхідні умови для виконання учасниками процесу своїх процесуальних обов`язків і здійснення наданих їм прав. Сторони користувалися рівними правами та свободою в наданні доказів, дослідженні й доведенні їх переконливості перед судом. Всі клопотання учасників процесу розглянуті у відповідності до вимог закону.
При цьому доводи апеляційної скарги захисника належним чином перевірялися судом апеляційної інстанції, в результаті чого судом було надано аргументовану та мотивовану відповідь на вимоги його апеляційної скарги.
Щодо тверджень захисника в частині порушення, на його думку, судами нижчих інстанцій базових принципів законності, рівності перед законом і судом, недоторканності житла і права власності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, безпосередності дослідження доказів, розумності строків, а також повноти фіксування судового провадження то судом касаційної інстанції за результатами перевірки матеріалів кримінальної справи щодо ОСОБА_7 таких порушень не виявлено.
Зауваження сторони захисту про те, що представник потерпілого ОСОБА_10 - адвокат  ОСОБА_9 , не мала права бути представником вказаного потерпілого оскільки на час розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, її право на заняття адвокатською діяльністю було зупинено, не можуть бути підставою для скасування обвинувального вироку суду щодо ОСОБА_7 .
Як слушно зауважив суд апеляційної інстанції, стороною захисту не було надано належного обґрунтування того, яким чином тимчасова відсутність повноважень представника потерпілого могла вплинути на прийняте оскаржуване рішення суду. В  період відсутності повноважень у представника потерпілого ніяким чином не порушувалось право на захист обвинуваченого ОСОБА_7 та не впливало на перебіг судового розгляду кримінального провадження щодо нього. Також слід відмітити, що потерпілий ОСОБА_10 з підстав порушення його права на захист до апеляційного суду не звертався та під час розгляду справи за обвинуваченням ОСОБА_7 судом апеляційної інстанції не посилався на цей факт, як на порушення його прав. До того ж сторона захисту не вказала, які саме норми кримінального процесуального закону були порушені судом в даному випадку.
Колегія суддів касаційного суду не встановила істотних порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону при ухваленні вироку щодо ОСОБА_7 . З матеріалів кримінального провадження вбачається, що вказаний вирок, з дотримання вимог ч. 2 ст. 375 КПК України, ухвалювався в нарадчій кімнаті, а його оригінал підписаний всіма членами колегії суддів, яка здійснювала розгляд зазначеного кримінального провадження, та в повному складі була присутня при його проголошенні, що підтверджується журналом судового засідання від 13 грудня 2021 року, який міститься в 7 томі (стор. 126-127) матеріалів даної кримінальної справи. 
Тому у колегії суддів касаційного суду не виникає сумнівів щодо законності прийнятого судом першої інстанції рішення про винуватість ОСОБА_7 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.
За результатами перевірки матеріалів справи за обвинуваченням ОСОБА_7 у  вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, судом касаційної інстанції істотних порушень судами нижчих інстанцій кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, які були б підставами для скасування оскаржуваних судових рішень, не виявлено.
Враховуючи зазначене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги захисника  ОСОБА_6 , поданої в інтересах засудженого ОСОБА_7 , та призначення нового розгляду в суді першої інстанції кримінального провадження щодо вказаного засудженого.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 438, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 13 грудня 2021 року та ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 31 жовтня 2022 року щодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_7 - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

 
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                             ОСОБА_3