ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 травня 2023 року 	м. Дніпро	справа № 340/4207/22	
Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Добродняк І.Ю. (доповідач),
                               суддів:  Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу  Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області, 
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року (суддя Брегей Р.І.) 
у справі № 340/4207/22 
за позовом ОСОБА_1 ,   
до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області,     
про визнання протиправними і скасування рішень й зобов`язання вчинити певні дії, -                                        
                                                    ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 14.01.2022;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області включити до розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на посаді дільничого держінспектора «Усть-Цилемской инспекции рыбоохраны Управления Комырыбвод» з 07.08.1980 по 21.10.1980 та період роботи на посаді водія в СПб ГБПОУ «Петровский колледж» з 04.01.1995 по 28.11.1997;
  зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області здійснити призначенні та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком, починаючи з 14.01.2022. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.03.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком, яка була розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області. Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області від 06.04.2022 №112850002533 відмовлено у призначенні пенсії за віком за нормами Закону № 1058-IV,  оскільки до страхового стажу не було враховано: період роботи з 07.08.1980 по 21.10.1980 з підстав відсутності печатки при звільненні, чим порушено вимоги Інструкції № 162, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974; період проходження військової служби – у військовому квитку є виправлення в даті звільнення з військової служби; та період роботи в російській федерації з 1995-1997 із зазначенням того, що даний період буде зараховано при умові підтвердження первинними документами (в трудовій книжці даний період роботи відсутній). У рішенні від 06.04.2022 також зазначено, що страховий стаж позивача становить – 23 роки 5 місяців 22 дні. 
Після звернення до Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Кіровоградської області, позивачу була видана довідка № 36 від 20.04.2022 про те, що він дійсно проходив військову службу в Збройних Силах України з 21.10.1980 по 25.11.1982. 
Позивач 20.04.2022 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком та надав довідку про проходження військової служби та інші документи. Заява розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26.04.2022 № 112850002533 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки до страхового стажу позивача не зараховані такі періоди: з 07.08.1980 по 21.10.1980  - в трудовій книжці запис про звільнення не завірено печаткою; з 04.01.1995 по 28.11.1997 – період роботи в російській федерації буде зараховано при умові підтвердження первинними документами (в трудовій книжці даний період роботи відсутній. В цьому рішенні страховий стаж позивача становить – 26 років 3 місяці 19 днів. 
Позивач вважає, що період роботи з 07.08.1980 по 21.10.1980 підтверджений записами в трудовій книжці, а тому має бути врахований до страхового стажу, при цьому, при послідуючому працевлаштуванні після служби в армії, адміністрація установи не звернула увагу на порушення Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, допущене адміністрацією установи та не посприяла виправленню такого порушення. Таким чином, певний недолік не може бути підставою для не врахування відповідного періоду роботи при проведенні обрахунку стажу для призначення особі пенсії за віком.
Щодо відмови у зарахуванні періоду роботи з 04.01.1995 по 28.11.1997 з підстав не внесення запису у трудову книжку, позивач зазначає, що надав довідку № 0019 від 21.01.2022 видану СПб ГБПОУ «Петровский колледж», яка підтверджує, що він працював на посаді водія в індустріально-педагогічному коледжі із зазначенням заробітної плати за вказаний період. Отже, зазначений період роботи позивача є належним чином підтвердженим  і підлягає зарахуванню  у його загальний трудовий і страховий стаж.    
Ухвалою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 04.10.2022 залучено до участі у справі як співвідповідачів Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29.11.2022 позов задоволено частково.
Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області від 06 квітня 2022 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком за заявою від 23 березня 2022 року.
Визнано протиправним і скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26 квітня 2022 року, яким ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком за заявою від 20 квітня 2022 року. 
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком за заявою від 23 березня 2022 року, врахувавши правовий висновок суду.
У задоволені позову в іншій частині вимог відмовлено. 
Суд першої інстанції встановив, що подані позивачем разом із заявами про призначення пенсії містили необхідну інформацію для підтвердження страхового стажу позивача у спірні періоди. Щодо невключення відповідачем-1 строку військової служби до страхового стажу суд зазначив, що встановивши наявність виправлення  у військовому квитку в даті звільнення зі служби, відповідач-1 мав звернутися до Територіального центру комплектування та соціальної підтримки Кіровоградської області   із запитом про надання інформації про дату звільнення або роз`яснити про таке право позивачу до прийняття рішення, але відповідач цей обов`язок не виконав. З огляду на видану Територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Кіровоградської області   довідки суд дійшов висновку, що відповідач-1 допустив протиправні дії стосовно невключення до страхового стажу строку військової служби, оскільки військовий квиток містив достовірну інформацію щодо дати завершення військової служби.
Стосовно не врахованих відповідачем-1 та відповідачем-2  періодів роботи позивача на території Російської Федерації суд встановив, що надані позивачем документи в їх сукупності підтверджують факт зайнятості позивача на відповідних роботах у вказані ним періоди, тому відповідачі - 1, 2 допустили протиправні дії стосовно не включення до страхового стажу позивача цих періодів, внаслідок чого неправильно обчислили страховий стаж позивача, що впливає на вирішення заяви про призначення пенсії за віком. При цьому суд вказав, що захист порушеного права полягає у повторному розгляді поданої першою заяви від  23 березня 2022 року, з урахуванням правового висновку суду. Визначаючи відповідальний пенсійний орган, суд виходив з того, що повторно розглянути заяву позивача має той орган, який встановлено на підставі приписів пункту 4.2 Порядку № 22-1.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 Головне управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі. 
Відповідач – 1 вважає, що рішення від 06.04.2022 №112850002533, яким відмовлено у призначенні пенсії за віком,  прийняте у відповідності до чинного законодавства та зазначає, що період роботи позивача з 07.08.1980 по 21.10.1980 не може бути зарахований до страхового стажу з підстав відсутності у трудовій книжці печатки при звільненні, чим порушено вимоги Інструкції № 162, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974. 
Стосовно періоду роботи з 04.01.1995 по 28.11.1997 в російській федерації, запис про який відсутній у трудовій книжці, відповідач-1 зазначив, що оскільки в спірний період позивач працював на території іноземної держави та враховуючи відсутність даних щодо сплати страхових внесків в цей період як основної умови зарахування періоду трудової діяльності до страхового стажу, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог в частині не зарахування до страхового стажу періоду роботи позивача на території російської федерації.
Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в частині задоволення позову. 
Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, тому  судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає на території Кіровоградської області.
23.03.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком, яка розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області. 
Рішенням Головного управлінням Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області від 06.04.2022 №112850002533 відмовлено у призначенні пенсії за віком за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», оскільки до страхового стажу не враховано: 
період роботи з 07.08.1980 по 21.10.1980 з підстав відсутності в трудовій книжці  печатки в записі про звільненні, чим порушено вимоги Інструкції № 162, яка затверджена постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974; 
період проходження військової служби оскільки у військовому квитку є виправлення в даті звільнення з військової служби; 
період роботи в російській федерації з 1995-1997 із зазначенням того, що даний період буде зараховано при умові підтвердження первинними документами (в трудовій книжці даний період роботи відсутній). 
У рішенні від 06.04.2022 також зазначено, що страховий стаж позивача є меншим 29 років, так як становить – 23 роки 5 місяців 22 дні. 
На звернення до Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Кіровоградської області позивачу видана довідка № 36 від 20.04.2022, що він дійсно проходив військову службу в Збройних Силах України з 21.10.1980 по 25.11.1982. Довідка, як в ній зазначено, складена на підставі даних військового квитка і облікової картки.
20.04.2022 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області із заявою про призначення пенсії за віком та надав довідку про проходження військової служби та інші документи. 
Заява розглянута за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області. 
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26.04.2022 № 112850002533 відмовлено у призначенні пенсії за віком, оскільки до страхового стажу позивача не зараховані такі періоди: 
з 07.08.1980 по 21.10.1980  - в трудовій книжці запис про звільнення не завірено печаткою;
з 04.01.1995 по 28.11.1997 – період роботи в російській федерації буде зараховано при умові підтвердження первинними документами (в трудовій книжці даний період роботи відсутній). 
Одночасно в рішенні зазначено, що страховий стаж позивача становить – 26 років 3 місяці 19 днів.   
Не погоджуючись з відмовою у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з цим позовом.  
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції.
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1058-IV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Відповідно до частини 1 статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Частиною 2 статті 24 Закону №1058-IV визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
За правилами ч.3 ст.24 цього Закону страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Якщо сума сплачених за відповідний місяць страхових внесків є меншою, ніж мінімальний страховий внесок, цей період зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови здійснення в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду, відповідної доплати до суми страхових внесків таким чином, щоб загальна сума сплачених коштів за відповідний місяць була не меншою, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до ч.4 ст.24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом (01.01.2004), зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
За приписами ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Відповідно до ст.62 цього Закону основним документом, що підтверджує стаж  роботи, є трудова книжка.  Порядок підтвердження  наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у   ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. 
Згідно з пп. 2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: документи про стаж, що визначені  Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - реєстр застрахованих осіб) за формою згідно з  додатком 4  до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з  додатком 3  до Положення. 
Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року затверджений Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Пунктом 1 цього Порядку в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Відповідно до п.3 цього ж Порядку за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Отже, трудова книжка є основним документом, що  підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.
Порядок ведення трудових книжок, за частину спірного періоду трудового стажу позивача, регулювався  Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974  №162, положення якої діяли до 29.07.1993.
Відповідно до п.2.2 Інструкції № 162 до трудової книжки вносяться зокрема,  відомості, про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу: прийом на роботу,  переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення вносяться  адміністрацією підприємства  після видання наказу  (распорядження), а при звільненні - в день звільнення повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження) – п.2.3 Інструкції № 162.
Відповідно до п.4.1 Інструкції № 162 при звільненні робочого або службовця  всі записи про роботу, внесені в трудову книжку за час роботи на даному підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів. 
З 29.07.1993 діє Інструкція про порядок ведення трудових книжок працівників, затверджена спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993  №58.
Відповідно до пунктів 1.1, 2.1 Інструкції №58 трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.
За змістом пункту 2.2 Інструкції №58 до трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.
Відповідно до п. 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.
Відповідно до пункту 4.1 Інструкції № 58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Відтак, обов`язок щодо внесення достовірних та правильних записів до трудової книжки працівника покладається саме на роботодавця.
Як правильно встановлено судом першої інстанції, спірним  у цій справі є питання правомірності відмови позивачу в призначенні пенсії за віком з підстав не зарахування до страхового стажу позивача певних періодів роботи та військової служби.
Щодо не включення відповідачами- 1, 2 - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області періоду роботи позивача з 07.08.1980 по 21.10.1980 з підстав відсутності в трудовій книжці позивача печатки в записі про звільнення.
Судом встановлено, що в трудовій книжці від 11.08.1980 серії НОМЕР_1  відображено спірний період роботи, який не зарахований Пенсійним фондом до страхового стажу позивача, а саме: містяться такі записи: 
07.08.1980 – прийнятий на посаду дільничого держінспектора «Усть-Цилемской инспекции рыбоохраны Управления Комырыбвод», наказ № 76-Л від 08.08.1980;
21.10.1980 – звільнений по п. 3 ст. 29 КЗпП РСФСР у зв`язку з призовом до Радянської армії, наказ № 93-Л від 13.10.1980 по Управлінню Комырыбвод. 
Означений запис про звільнення печаткою підприємства не засвідчений. 
Разом з тим, надані позивачем пенсійному органу довідки правонаступника роботодавця містять відомості про вказаний період роботи позивача з посиланням на дані особової картки і нарахування заробітної плати, що доводить достовірність записів  у трудовій книжці.
Крім того, період проходження позивачем військової  службу з 21 жовтня 1980 року підтверджується військовим квитком позивача та виданою позивачу Олександрійським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Кіровоградської області довідкою № 36 від 20.04.2022.
Отже, суд першої інстанції правильно зазначив, що виявлені відповідачем недоліки в заповненні трудової книжки не є такими, що виключають можливість зарахування відповідного періоду роботи до страхового стажу позивача.
Суд апеляційної інстанції також враховує, що всі записи в трудовій книжці позивача виконані послідовно (дати вчинення записів про прийняття на роботу узгоджуються із датами записів при звільнення з попередніх місць роботи), не місять суперечливих відомостей про періоди роботи позивача та узгоджуються між собою.
При цьому відповідачі-1, 2 не ставлять під сумнів достовірність записів, внесених до трудової книжки позивача, а вказують на окремий недолік під час заповнення трудової книжки.
З цього приводу слід зазначити, що не всі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідних періодів роботи до страхового стажу, оскільки визначальним для вирішення питання про призначення пенсії є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.
Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Така правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 11 травня 2022 року у справі № 120/1089/19-а.
За встановлених обставин, не засвідчення печаткою підприємства запису про звільнення позивача з роботи є недоліком, який носить формальний характер, адже інша інформація яка внесена до трудової книжки дає можливість встановити місце роботи, посаду та період роботи позивача, тому не може бути підставою для  не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 07.08.1980  по 21.10.1980.
Щодо не включення відповідачами-1, 2 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області періоду роботи позивача в російській федерації на посаді водія в СПб ГБПОУ «Петровский колледж» з 04.01.1995 по 28.11.1997 суд апеляційної інстанції також погоджується з судом першої інстанції про протиправність таких  дій.
Як встановлено судом, трудова книжка позивача дійсно не містить запису про вказаний період роботи (а.с.12-14).  
Відповідно до частини 2 статті 4 Закону №1058-IV якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.
Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць СНД в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 закріплено принцип територіальності, згідно з яким пенсійне забезпечення громадян держав-учасників здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.
Метою Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 є взаємне визнання і виконання державами-учасницями зобов`язань "відносно непрацездатних осіб, які набули право на пенсійне забезпечення на їхній території або на території інших республік за період їх входження в СРСР і реалізують це право на території держав-учасниць Угоди". Держави-учасниці цієї Угоди, визнавши відповідальність за пенсійне забезпечення своїх громадян, взяли на себе зобов`язання щодо захисту їхніх пенсійних прав.
Статтею 5 Угоди про гарантії прав громадян держав учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 встановлено, що вона розповсюджує свою дію на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть установлені законодавством держав-учасниць угоди.
Отже, норми Закону № 1058-IV без обмежень розповсюджуються на громадян України, що набули трудовий стаж на території держав-учасниць вказаної Угоди.
Згідно з частинами 2 та 3 статті 6 цієї Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав-учасників угоди зараховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР до набрання сили вказаної угоди. Обчислення пенсій провадиться із заробітку за періоди роботи, які зараховуються у трудовий стаж.
З огляду на викладене, цією Угодою визначено стаж, який підлягає безумовному врахуванню при призначенні пенсії, а відтак і заробіток за відповідний період підлягає включенню при обчисленні пенсії.
Згідно абзаців 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і Урядом Російської Федерації «Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн» від 14 січня 1993 року, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.
Аналіз вищенаведених норм вказує на те, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають. 
В даному випадку суд першої інстанції правильно застосував приписи Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, зазначивши, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (п.3 Порядку № 637). 
Наявні у справі докази свідчать, що позивач надав пенсійному органу довідку № 0019 від 21.01.2022, видану СПб ГБПОУ «Петровский колледж», яка підтверджує, що позивач працював на посаді водія в індустріально-педагогічному коледжі (а.с. 20-21). Відповідно до цієї довідки, вона складена на підставі особових рахунків, інформація взята з наказів про прийняття і звільнення з роботи (вказано реквізити наказів).
У довідці містяться відомості про заробітну плату за кожний місяць роботи і зазначено, що страхові внески зі всіх виплат сплачено до Пенсійного фонду російської федерації. 
В установленому порядку дані цієї довідки відповідачами не спростовані, в установленому порядку недійсними, недостовірними  не визнані.
Таким чином, вказана довідка є належним доказом на підтвердження вказаного вище періоду роботи позивача і підставою для включення цього періоду до страхового стажу позивача. 
Щодо не включення відповідачем-1 до страхового стажу періоду військової служби з тих підстав, що дата звільнення позивача з військової служби містить виправлення, суд апеляційної інстанції  зазначає таке. 
Встановлені у справі обставини свідчать, що з вказаного питання позивач звернувся до  Олександрійського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки Кіровоградської області.
20.04.2022 позивачу Олександрійським районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки Кіровоградської області видана довідка № 36, що позивач дійсно проходив військову службу в Збройних Силах України з 21.10.1980 по 25.11.1982. 
При цьому Олександрійський районний територіальний центр вказав, що довідка складена на підставі даних військового квитка і облікової картки, що підтверджує достовірність інформації у військовому квитку  щодо дати завершення військової служби позивача.
Суд апеляційної інстанції погоджується з судом першої інстанції, що відповідач, маючи сумніви щодо дати звільнення позивача з військової служби, не був позбавлений можливості  звернутися до вказаного органу із  запитом про надання відповідної інформації або роз`яснити про таке право позивачу до прийняття рішення.
Відповідно до ст. 44 Закону №1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, установ, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії,  а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Отже, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що допущена відповідачем-1  з цього приводу бездіяльність призвела до помилкового висновку про не включення до страхового стажу позивача періоду  військової служби.
Наведене вище є підставою для визнання протиправними і скасування рішень Головного управління Пенсійного фонду України в Івано  Франківській області від 06 квітня 2022 року та Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області від 26 квітня 2022 року про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком.
Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що за встановлених у справі обставин  захист порушеного права позивача полягає у повторному розгляді поданої первісно заяви позивача від 23.03.2022, і відповідальним за опрацювання цієї заяви позивача та прийняття відповідного рішення є, в даному випадку, визначений у встановленому порядку територіальний орган Пенсійного фонду -  головне управління Пенсійного фонду України в Івано  Франківській області, яке у даній справі є відповідачем-1.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення в його оскаржуваній частині.
Передбачені ст.317 КАС України підстави для зміни або скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд                                                
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано - Франківській області залишити без задоволення.
Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2022 року у справі №340/4207/22 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України. 
   
Головуючий - суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко