Ухвала   
 
28 квітня 2023 року
м. Київ
 
справа № 201/1051/22
 
провадження № 61-5210ск23
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. розглянув касаційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року                           у справі за позовом Фонду державного майна України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч Оксана Михайлівна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності, 
 
ВСТАНОВИВ:
 
Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня  2022 року, залишеним без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року, позов Фонду державного майна України до                      ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Хоміч О. М., про визнання недійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності задоволено частково.
Визнано недійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового приміщення № 508 в гуртожитку А-12, яке розташоване                                за адресою: АДРЕСА_1 , укладений                             26 листопада 2021 року між представником за довіреністю                                        ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та                             ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хоміч О. М. за реєстровим № 1964.
У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
 
У квітні 2023 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга Фонду державного майна України на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року                             з пропуском строку на касаційне оскарження судового рішення, оскільки згідно з поштовим штемпелем на конверті відправлена до Верховного Суду 11 квітня 2023 року.
 
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Згідно із частиною першою та другою статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
 
Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України передбачено, що до касаційної скарги додаються, зокрема, докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
 
У касаційній скарзі Фонд державного майна України просить поновити строк на касаційне оскарження судового рішення з посиланням на те, що постанову суду апеляційної інстанції заявник отримав 13 березня 2023 року у системі «Електронний суд», що підтверджується наданими доказами.
 
Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження Фондом державного майна України пропущено з поважних причин, його можливо поновити.
 
Однак, касаційна скарга Фонду державного майна України не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки у порушення пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги заявником не додано документ, що підтверджує сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі.
 
Касаційна скарга містить квитанцію про часткову сплату Фондом державного майна України судового збору за подання касаційної скарги у розмірі                    4 962 грн.
 
Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України 
«Про судовий збір» від 08 липня 2011 року.
 
Відповідно до частини першої статті 4 Закону України «Про судовий збір»                        (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року,              в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
 
Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб був встановлений у розмірі 2 481 грн.
 
Відповідно до підпункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається, зокрема, у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна.
 
Згідно з підпунктом 9 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, - дійсною вартістю нерухомого майна, а на нерухоме майно, що належить юридичним особам, - не нижче його балансової вартості.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 серпня 2020 року у справі № 910/13737/19 (провадження № 12-36гс20) зроблено правовий висновок про те, що майновий позов (позовна вимога майнового                                      характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що підлягає грошовій оцінці. Тобто будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання остання. Отже, судовий збір з позовної заяви про визнання права власності на майно, стягнення, витребування або повернення                  майна - як рухомих речей, так і нерухомості - визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.
 
Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) за подання до суду позовної заяви майнового характеру юридичною особоюставка судового збору становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше                      1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
 
Вимоги касаційної скарги свідчать про те, що Фонд державного майна України оскаржує рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду                      від 01 березня 2023 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги щодо визнання права власності за державою в особі Фонду державного майна України на житлове приміщення № 508 гуртожитку літ. А-12, загальною площею 49,3 кв. м, яке складається з: 1 - житлова, площею 13,6 кв. м;                             2 - житлова, площею 19,7 кв. м; 3 - санвузол, площею 3,9 кв. м; 4 - житлова, площею 11,4 кв. м; 5 - балкон, площею 0,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
 
Згідно із частиною четвертою статті 6 Закону України «Про судовий збір» якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).
 
Ураховуючи, що зі змісту поданої касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень неможливо встановити ціну позову (вартість житлового приміщення № 508 гуртожитку літ. А-12 на АДРЕСА_1 ) станом на день звернення до суду із вимогою майнового характеру (визнання права власності на житлового приміщення № 508 гуртожитку                     літ. А-12 на АДРЕСА_1 ), заявник зобов`язаний самостійно встановити й обґрунтувати розмір судового збору щодо вимоги майнового характеру з наданням відповідних доказів.
 
Отже, Фонду державного майна України необхідно самостійно визначити                       і доплатити судовий збір за подання касаційної скарги з урахуванням вимоги майнового характеру.
 
Судовий збір за подання касаційної скарги до Касаційного цивільного суду                      у складі Верховного Суду має бути перераховано або внесено до ГУК                                      у м. Києві/Печерс. р-н/22030102, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA288999980313151207000026007, код класифікації доходів бюджету: 22030102, найменування податку, збору, платежу «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».
 
Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України                    «Про судовий збір». На підтвердження сплати судового збору необхідно суду надати документ, що підтверджує його сплату. 
 
Крім того, касаційна скарга Фонду державного майна України не може бути прийнята судом касаційної інстанції, оскільки в порушення пункту 5                частини другої статті 392 ЦПК України, заявником у касаційній скарзі                           не вказано підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга                   з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
 
Абзацом першим частини другої статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених                                         у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно                у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
 
Відповідно до абзаців першого, другого пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
 
У касаційній скарзі Фонд державного майна України, посилаючись на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, зазначає постанови Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-1219цс16, від 12 жовтня                    2016 року у справі № 6-504цс16, від 26 жовтня 2016 року у справі                                      № 6-1625цс16, від 22 березня 2017 року у справі № 522/12709/14-ц,                               від 24 травня 2017 року у справі № 6-1388цс16 та від 13 вересня 2017 року             у справі № 761/32495/15-ц, в яких, на його думку, викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваній постанові апеляційного суду.
 
Проте, суд касаційної інстанції звертає увагу заявника на те, що посилання                    у касаційній скарзі виключно на постанови Верховного Суду України, у яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах (а не Верховного Суду), не є виконанням вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) щодо обов`язкового зазначення у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження.
 
Отже, Фонду державного майна України необхідно надіслати на адресу суду уточнену редакцію касаційної скарги, в якій повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав) та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.
 
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
 
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення її недоліків.
 
Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, статтями 4, 6 Закону України «Про судовий збір», Верховний Суд
 
УХВАЛИВ:
 
Клопотання Фонду державного майна України про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення задовольнити.
 
Поновити Фонду державного майна України строк на касаційне оскарження судового рішення.
 
Касаційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2022 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 01 березня 2023 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали протягом десяти днів з дня вручення копії цієї ухвали.
 
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                         Р. А. Лідовець