УХВАЛА
Іменем України
 
05 червня 2023року
м. Київ
 
справа № 948/209/23
провадження № 61-7422ск23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,                       Тітова М. Ю.,
 
розглянувши касаційну скаргу  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лисенко Андрій Олександрович,на постанову Полтавського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про повернення попередньої оплати (авансу) та стягнення матеріальних збитків, 
ВСТАНОВИВ:
У січні 2023 року адвокат Соловей Л. О. в інтересах ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_1 про повернення попередньої оплати (авансу) в розмірі по 47 500 доларів США з кожного та стягнення матеріальних збитків 95 000 доларів США солідарно.
Одночасно подала заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту з метою заборони вчиняти певні дії з нерухомим майном а саме: цілісним комплексом дитячого оздоровчого містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 у 1/2 частці у праві власності за договором купівлі-продажу, та ОСОБА_4 , у 1/2 частці у праві власності за договором купівлі-продажу правонаступником, якої є ОСОБА_1 , а також заборонити вчиняти певні дії з усім руховим, а також нерухомим майном, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 23 січня                   2023 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.
Накладено арешт з метою заборони вчиняти певні дії з нерухомим майном а саме: цілісним комплексом дитячого оздоровчого містечка « ІНФОРМАЦІЯ_1 », який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 у 1/2 частці у праві власності за договором купівлі-продажу, та ОСОБА_4 , у 1/2 частці у праві власності за договором купівлі-продажу.
31 січня 2023 року на адресу Машівського районного суду Полтавської області надійшла ще одна заява адвоката Соловей Л.О. про вжиття заходів забезпечення цього ж позову, в якій представник позивача просила накласти арешт із забороною вчиняти певні дії з нерухомим майном, що належить:
- відповідачу ОСОБА_3 , а саме:
1) земельна ділянка площею 0,1 га, 
АДРЕСА_2 ) житловий будинок загальною площею 126,6 кв. м, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 ;
3) земельна ділянка площею 0, 1152 га АДРЕСА_4 , що знаходиться за адресою:                  АДРЕСА_5 ;
4) житловий будинок загальною площею 90,5 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 ;
5) квартира загальною площею 59,2 кв. м за адресою АДРЕСА_6 ;
6) квартира загальною площею 44,7 кв. м за адресою АДРЕСА_7 ;
-відповідачу ОСОБА_1 , як спадкоємця померлої ОСОБА_4 ,:
- квартира загальною площею 56,3 кв. м за адресою: АДРЕСА_8 .
Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 01 лютого                 2023 року відмовлено в задоволенні заяви адвоката Соловей Л. О. про вжиття заходів забезпечення позову.
Не погодившись з вказаною ухвалою, адвокат Соловей Л. О. в інтересах ОСОБА_2 звернулася з апеляційною скаргою.
Постановою Полтавського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року апеляційну скаргу задоволено частково.
Ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від 01 лютого                      2023 року скасовано.
Постановлено нове рішення, яким заяву адвоката Соловей Л. О. в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено частково.
До вирішення справи по суті заборонено відчуження наступного майна:
- належної ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_9 , загальною площею 44,7 кв. м;
- квартири АДРЕСА_10 , загальною площею 56,3 кв. м, що належала ОСОБА_4 , правонаступником якої є ОСОБА_1 .
В іншій частині ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від                 01 лютого 2023 року залишено без змін. Повний текст постанови складено                    13 квітня 2023 року.
17 травня 2023 року представник  ОСОБА_1  - адвокат Лисенко А. О.через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову Полтавського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року, залишити в силі ухвалу Машівського районного суду Полтавської області від                                  01 лютого 2023 року.
У касаційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження. Клопотання мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної постанови Полтавського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року представник заявника отримав на електронну пошту 19 квітня 2023 року. Надано докази на підтвердження отримання.
У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
Аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів свідчить, що строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин. Тому суд, на підставі статті 390 ЦПК України, поновлює його.
Разом із тим, вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Згідно зі статтею 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися в тому, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Необхідність застосування заходів забезпечення позову має визначатися фактичними обставинами справи, які свідчитимуть про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.
Така правова позиція щодо вирішення питання про співмірність забезпечення позову викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року в справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року в справі № 753/22860/17 (провадження № 14-88цс20) зазначено, що «умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача».
Отже, застосовуючи заходи забезпечення позову, суди повинні перевірити відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Предметом позову у даній справі є позовні вимоги майнового характеру - вимога про стягнення з відповідачів попередньо сплаченого авансу в розмірі            95 000 доларів США та 95 000 доларів США в рахунок відшкодування збитків. 
Суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що захід забезпечення позову є співмірним, а підстави для вжиття такого тимчасового заходу доведені. Іншого учасниками справи не доведено. Тому постанова апеляційного суду є обґрунтованою.
Крім того, слід приймати до уваги, що відповідно до статті 158 ЦПК України заявник може звернутися до суду з мотивованим клопотанням про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, а згідно з статтею 159 ЦПК України - з позовом про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися.
Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову
у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.
Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення та зводяться до переоцінки доказів, що згідно з вимогами статті 400 ЦПК України не входить до компетенції суду касаційної інстанції.
З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою, а оскаржуване судове рішення є законними, ухваленими з додержанням норм права, підстави для його скасування відсутні.
Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Поновити  ОСОБА_1  строк на касаційне оскарження постанови Полтавського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року.
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Лисенко Андрій Олександрович,на постанову Полтавського апеляційного суду від 12 квітня 2023 року у справі за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про повернення попередньої оплати (авансу) та стягнення матеріальних збитків відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                           Є. В. Коротенко
 
А. Ю. Зайцев
 
М. Ю. Тітов