ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2023 р.	Справа № 480/5234/22	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бершова Г.Є.,
Суддів: Катунова В.В. ,  Ральченка І.М. ,
за участю секретаря судового засідання Ігнатьєвої К.О.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Великописарівської селищної ради Сумської області на ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 14.09.2022, головуючий суддя І інстанції: С.О. Бондар, м. Суми, повний текст складено 19.09.22  по справі № 480/5234/22
          за позовом          Великописарівської селищної ради Сумської області  
          до          Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції           про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Великописарівська селищна рада (далі - позивач) 11.08.2022, через представника - адвоката Молібог Юлію Миколаївну, звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (далі - відповідач), в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову ВП НОМЕР_2 від 28.01.2022 про стягнення виконавчого збору.
Представником позивача подано заяву про поновлення строку на судове оскарження, в якій просить визнати причини пропуску строку звернення до суду з даним позивом поважними та поновити такий строк. В обґрунтування пропущеного строку звернення до суду з даною позовною заявою повідомляє, що оскаржувана постанова винесена від 28.01.2022 отримана позивачем лише 23.02.2022. Також зазначає, що процесуальний строк порушено з причин запровадження карантинних обмежень, які спричиненні коронавірусом та з причин введення воєнного стану в Україні з 24.02.2022.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 15.08.2022 вказаний позов було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання доказів отримання 23.02.2022 постанови про стягнення виконавчого збору від 28.01.2022 у виконавчому провадженні НОМЕР_2.
На підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду позивачем надано копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.02.2022 НОМЕР_2 з відміткою про її одержання 23.02.2022 та повідомлено, що позивачем отримано лише одну постанову про відкриття виконавчого провадження і відсканувавши QR код, стало відомо про винесення державним виконавцем оскаржуваної постанови про стягнення виконавчого збору.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 30.08.2022 задоволено клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду, визнано поважною причину пропуску позивачем строку для звернення з даним позовом до суду, поновлено Великописарівській селищній раді цей строк, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін з урахуванням особливостей розгляду даної категорії справ, передбачених ст. ст. 268, 269, 270-272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України та призначено справу до судового розгляду на 07.09.2022.
06.09.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову.
Представником відповідача подано клопотання про залишення позовної заяви Великописарівської селищної ради без розгляду, яке обґрунтовує тим, що Великописарівська селищна рада була обізнана про існування постанови про відкриття виконавчого провадження від 28.01.2022 ВП № НОМЕР_1, пунктом третім якої стягнуто з боржника виконавчий збір у розмірі 26000 грн., з 04.02.2022 коли отримало її згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення від 01.02.2022 №4050111030962.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року по справі № 480/5234/22 клопотання представнка Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про залишення позовної заяви без розгляду - задоволено. Позовну заяву Великописарівської селищної ради до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправною та скасування постанови - залишено без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що вважає ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 14 вересня 2022 року по справі № 480/5234/22 такою, що винесена судом з порушенням норм матеріального та процесуального права при невірному з`ясуванні всіх обставин справи, що призвело до помилкових висновків суду, а відтак такою, що підлягає скасуванню із направленням справи до Сумського окружного адміністративного суду для продовження розгляду. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що дізнався про спірну постанову 23.02.2023, коли отримав постанову про відкриття виконавчого провадження, а не 04.02.2022 як встановлено судом першої інстанції, вказує на відсутність прізвища та інших даних особи, яка отримала поштове відправлення у повідомленні про вручення постанови про відкриття провадження. А з 24.02.2023 по 10.08.2022 не міг звернутися до суду з огляду на запровадження обмежень, пов`язаних із карантином та воєнним станом.
Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином.
Протокольною ухвалою суду 15.05.2023 колегія суддів визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.
Залишаючи без розгляду позовну заяву суд першої інстанції виходив з того, що позивачем належним чином не підтверджено поважності пропуску строку звернення до суду із цим позовом.
Колегія суддів погоджується з цим висновком суду першої інстанції, з огляду таке.
Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
Статтею 122 КАС України врегульовано строк звернення до адміністративного суду.
Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами (ч. 1 ст. 122 КАС України).
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 2 ст. 122 КАС України).
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).
Колегія суддів зазначає, що день, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена).
Якщо цей день встановити точно не можливо, строк обчислюється з дня, коли особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав (свобод чи інтересів). При цьому «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені; рішення скероване на її адресу поштовим повідомленням, яке вона відмовилася отримати або не отримала внаслідок неповідомлення відправника про зміну місця проживання; про порушення її прав знали близькі їй особи.
Таке трактування приписів ч. 3 ст. 122 КАС України відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 18 лютого 2021 року по справі № 640/25034/19.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця визначені статтею 287 КАС України.
Відповідно до ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду:
1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів;
2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.
Так, постанова про відкриття виконавчого провадження винесена 28.01.2022, п. 3 якої постановлено стягнути з боржника виконавчий збір у розмірі 26000 грн та направлена на адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення.
Вказана постанова була отримана за довіреністю уповноваженою особою позивача - Хижняк 04.02.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 73).
Вказана обставина спростовує як посилання представника позивача на отримання цієї постанови 23.02.2022 - у дату проставляння позивачем штампу на супровідному листі до постанови про відкриття виконавчого провадження, так і посилання на відсутність у повідомленні про вручення поштового відправлення прізвища особи та інших неназваних представником позивача даних.
Більш того, колегія суддів враховує, що саме уповноважена особа позивача - Хижняк отримувала судову кореспонденцію з суду першої інстанції, що підтверджується відповідними повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с. 20, 137).
Також 28.01.2022 державним виконавцем винесена спірна постанова про стягнення виконавчого збору, яка була надіслана позивачеві простим листом, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження».
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що позивач мав дізнатися про наявність спірної постанови ВП НОМЕР_2 від 28.01.2022 про стягнення виконавчого збору саме у день отримання постанови про відкриття ВП НОМЕР_2 від 28.01.2022, тобто - 04.02.2022.
Отже, останнім днем звернення до суду з цим позовом колегія суддів вважає 14.02.2022, в той час, як позивач подав до суду цей позов засобами поштового зв`язку лише 11.08.2022.
Посилання представника на введення карантину саме по собі не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження карантину та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
Посилання представника на введення воєнного стану з 24.02.2022 не може бути підставою для поновлення процесуального строку за період з 15.02.2022 по 23.02.2022.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що позивачем не наведено жодних поважних причин пропуску строку звернення до суду за період з 15.02.2022 по 10.08.2022.
Інших об`єктивних чинників, які свідчили про неможливість своєчасного звернення з цим позовом до суду, позивачем не наведено.
Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
За наведеного правового регулювання та встановлених у справі обставин, колегія суддів не знаходить підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду та погоджується із висновком суду першої інстанцій про наявність підстав для застосування до позивача наслідків, встановлених ст. 123, п. 9 ч. 4 ст. 169, п. 8 ч. 1 ст. 240 КАС України.
Правова позиція щодо застосування норм права у схожих правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 27.02.2020 у справі №140/1832/19, від 05.02.2020 у справі №1.380.2019.002838, від 19.08.2020 у справі №520/5566/19, від 18.02.2021 по справі № 640/25034/19 тощо.
Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.
Ухвалюючи це судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.
Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття цього судового рішення.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.
Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право: залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми процесуального права.
Підставі для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Великописарівської селищної ради Сумської області - залишити без задоволення.
Ухвалу Сумського окружного адміністративного суду від 14.09.2022 по справі № 480/5234/22 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Г.Є. Бершов	
Судді	   	В.В. Катунов    І.М. Ральченко