УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 квітня 2023 року
м. Київ
Справа № 179/2222/19
Провадження № 51 - 1720 ск 23
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого            ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу потерпілої ОСОБА_4 на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року щодо 
ОСОБА_5 , 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Першотравенка, Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 ,  раніше  не судимого,
за його обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.186 ч. 1, ст. 122 ч. 1 КК України.
Зміст судових рішень та встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
 
Вироком Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року ОСОБА_5 засуджено :
- за ст. 186 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців,
- за ст. 122 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки років.
На підставі  ст. 70 ч. 1 КК України  ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 2 років 6 місяців.
До набрання вироку законної сили ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк покарання ОСОБА_5 вказано рахувати з 06 жовтня 2022 року.
Стягнуто із ОСОБА_5 на користь потерпілої  ОСОБА_4 матеріальну шкоду розмірі 8 083 грн і моральну шкоду в розмірі 30 000 грн, а всього 38 083 грн.
Прийнято рішення щодо речових доказів. 
28 листопада 2019 близько 19 годині 30 хвилин в с. Першотравенка Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, знаходячись на території подвір`я ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_3 , під час раптово виниклої сварки, маючи раптовий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , взяв до рук силікатну цеглину, якою наніс два удари в область голови останньої, після чого повалив на землю ОСОБА_4 і наніс три удари кулаком правої та лівої руки в область обличчя праворуч, в результаті чого спричинив ОСОБА_4 тілесні ушкодження середньої ступені тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, більш як 21 день.
28 листопада 2019 близько 19 годині 30 хвилин в с. Першотравенка
Магдалинівського району Дніпропетровської області ОСОБА_5 , перебуваючи в стані наркотичного сп`яніння, знаходячись на території подвір`я ОСОБА_4 , розташованого по АДРЕСА_3 , після спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , яка намагалася покликати на допомогу, використовуючи мобільний телефон, з корисливим умисел відкрито заволодів належним ОСОБА_4 мобільним телефоном «ergo» F185 Speak IMEI 1) НОМЕР_1 ІМЕІ 2) НОМЕР_2 , після чого з місця скоєння злочину зник.
Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року вирок суду  першої інстанції змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду як на доказ витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за №12019040470000593 від 29 листопада 2019 року. Збільшено розмір коштів на відшкодування моральної шкоди, стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 з 30 000 гривень до 50 000 гривень. В решті вирок залишено без зміни. Апеляційну скаргу прокурора Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області                         ОСОБА_6  задоволено, а апеляційні скарги захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 , потерпілої ОСОБА_4  задовольночастково.
Вимоги касаційної скарги, узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі з уточненнями потерпіла ОСОБА_4 просить скасувати вирок та ухвалу щодо ОСОБА_5 в частині призначеного йому покарання і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. В обґрунтування своїх вимог потерпіла указує на те, що суди першої та апеляційної інстанцій при призначенні покарання ОСОБА_5 належним чином не надали оцінку дійсним обставинам справи, не в повній мірі врахували ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, їх суспільну небезпеку, а також відношення засудженого до вчинених ним кримінальних правопорушень та призначили занадто м`яке покарання, яке є явно несправедливим.
Мотиви Суду
Розглянувши доводи касаційної скарги, дослідивши долучені до касаційної скарги копії судових рішень, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2  КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає. 
Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її  виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
З доданих до касаційної скарги копій судових рішень вбачається, що суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_5 врахував характер і ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, їх тяжкість, які відповідно до ст. 12 КК України класифікуються як нетяжкі злочини, однак які є умисними та корисливими, особу обвинуваченого, який на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не знаходиться, раніше не судимий, тривалий час не працює, матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував з листопада 2019 року по жовтень 2022 року, не розкаявся у скоєному, а також врахував думку потерпілої ОСОБА_4 , яка наполягала на призначенні ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі. Обставин, що пом`якшують покарання засудженому ОСОБА_5 , судом не встановлено. Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнав вчинення злочину у стані наркотичного сп`яніння.
Врахувавши, всі зазначені обставини в їх сукупності, суд першої інстанції зробив висновок про неможливість виправлення засудженого ОСОБА_5 без його ізоляції від суспільства, призначивши йому покарання за ст. 186 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців,за ст. 122 ч. 1 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки років, що не є мінімальними межами санкцій вказаних статей цього виду покарання, в яких передбачено і інші більш м`які види покарань, та на підставі  ст. 70 ч. 1 КК України ОСОБА_5 шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначив покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців. Таке своє рішення суд першої інстанції належним чином мотивував. 
Вирок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст. 370, 374 КПК України.
При розгляді апеляційних скарг захисника засудженого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_7 , прокурора та потерпілої ОСОБА_4 . Дніпровський апеляційний суд вирок суду першої інстанції змінив. Виключив з мотивувальної частини вироку посилання суду як на доказ витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні за №12019040470000593 від 29 листопада 2019 року. Збільшив розмір коштів на відшкодування моральної шкоди, стягнутої з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_4 з 30 000 гривень до 50 000 гривень. 
При розгляді апеляційної скарги потерпілої ОСОБА_4 суд апеляційної інстанції їх доводи щодо призначеного засудженому ОСОБА_5 покарання, які аналогічні доводам касаційної скарги, перевірив і своє рішення належним чином мотивував, вказавши, що обставини, на які є посилання в апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції при призначенні ОСОБА_5 покарання і підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині не знайшов. 
Ухвала суду апеляційної інстанції відповідає вимогам ст.ст. 370, 419 КПК України.
Отже, покарання засудженому ОСОБА_5 призначено судом першої інстанції відповідно до вимог закону, за своїм видом та розміром є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та відповідає вимогам ст. 65 КК України і є належним чином обґрунтованим.
Враховуючи зазначене, з касаційної скарги, наданих до неї копій судових рішень вбачається, що підстав для її задоволення та скасування вироку чи ухвали щодо            ОСОБА_5 немає, в зв`язку з чим у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити відповідно до вимог ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України. 
Керуючись ст. 428 ч. 2 п. 2 КПК України, Суд
постановив:
Відмовити потерпілій ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на вирок Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 06 жовтня 2022 року та ухвалу Дніпровського апеляційного суду від 14 грудня 2022 року щодо ОСОБА_5 . 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:
ОСОБА_1 	ОСОБА_2 	ОСОБА_3