Номер провадження: 33/813/395/23
Номер справи місцевого суду: 521/9861/22 
Головуючий у першій інстанції Гарський О. В. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.04.2023 року                                                                 м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Янковської Ю.Л.,
адвоката – Борисенко О.Ю.,
представника Кононюк В.О.,
представника Одеської митниці Державної митної служби України - Кептене Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської митниці Державної митної служби України – Бєлошицької Л. на постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2023 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, 

встановив:

Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2023 року визнано  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
 Транспортні засоби (причіпи) марки «GOLDHOFER», д.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , реєстрація Болгарія та марки «GOLDHOFER», д.н. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , реєстрація Болгарія, що вилучені на підставі ст. 511 МК, згідно протоколів про порушення митних правил № 0645/50000/22 від 04.04.2022 року та №0642/50000/22 від 04.04.2022 року, повернуто власнику або володільцю чи уповноваженій ним особі.
Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь держави судовий збір у розмірі 536 гривень 80 копійок.
Згідно б`єднаних протоколів про порушення митних правил № 0642/50000/22 та № 0645/50000/22 від 04.04.2022 року громадянин ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу марки «GOLDHOFER», д.н. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , реєстрація Болгарія та марки «GOLDHOFER», д.н. НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_4 , реєстрація Болгарія на митну територію України більше ніж на тридцять діб. На думку митного органу, зазначені дії мають ознаки порушення митних правил, передбачених ч. 6 ст. 481 МК України. 
Не погоджуючись із вказаною постановою, представник Одеської митниці Державної митної служби – Бєлошицька Л. подала апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2023 року та прийняти нову постанову, якою громадянина Румунії ОСОБА_1 визнати винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 481 МК України, та накласти адміністративне стягнення у межах санкції ч. 6 ст. 481 МК України, а саме, у вигляді штрафу розміром десять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. 
В обґрунтування своїх вимог про скасування постанови зазначає, що правопорушення, вчинене ОСОБА_1 є триваючим, та зазначає, що останній ввіз на митну територію України транспортний засіб 26.10.2018 року, то кінцевим терміном його вивезення за межі митної території України є 26.10.2019 року, однак громадянином ОСОБА_1 такий обов`язок виконаний не був.
Митним органом таке правопорушення було виявлено лише 04.04.2022 року, тому ОСОБА_1 підлягає адміністративній відповідальності за ч.6 ст.481 МК України.
Крім того, зазначає, що встановлений законом обов`язок щодо зворотного вивезення транспортного засобу вважається виконаним саме з моменту його виконання (або є закінченим – з моменту притягнення до встановленої законом відповідальності), а не із закінченням граничних строків такого виконання.
Дослідивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення учасників справи апеляційний суд встановив наступне.
Відповідно до положень ч. ч. 1 та 2 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Завданнями провадження у справах про порушення митних правил, як це передбачено ст. 486 МК України, є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотримання вимог закону.
Відповідно до положень ст.486 МК України завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону.
За змістом ст.489 МК України при розгляді справи про порушення митних правил необхідно з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення такої особи від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положення ст.103 МК України регламентують, що тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.
Відповідно до ч.1 ст.380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів.
Згідно зі ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених ч.3 ст.469, ст.470, ч.3 ст.478, ст.481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.
Частиною 1 статті 3 МК України встановлено, що при здійсненні митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, застосовуються виключно норми законів України та інших нормативно-правових актів з питань митної справи, чинні на день прийняття митної декларації митним органом України.
Законом України 2612-VІІІ від 08.11.2018 «Про внесення змін до МК України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» статтю 481 МК України доповнено частиною 6 в наступній редакції (п.8 розділ 1): «Перевищення строку тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування та транспортних засобів комерційного призначення на митну територію України більше ніж на тридцять діб, а так само втрата цих транспортних засобів, у тому числі їх розкомплектування, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або конфіскацію таких транспортних засобів».
У п.1 розділу 2 «Прикінцеві положення» цього Закону зазначено, що п.8 розділу 1 набирає чинності через 180 днів з дня, наступного за днем опублікування цього Закону.
Законом України № 2725-VІІІ від 16.05.2019 «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про електронні довірчі послуги» було внесено зміни у п.1 розділу 2 «;Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», а саме - цифри «180» замінено цифрами «270».
Місцевий суд, і з цим повністю погоджується апеляційний суд, встановив те, що ОСОБА_1 перевищив строк тимчасового ввезення транспортного засобу на митну територію України, за що передбачена відповідальність ст. 481 МК України.
Законом України №2612-VIII від 08 листопада 2018 року до ст. 481 МК України було внесено зміни, відповідно до яких ст. 481 МК України містить 6 частин. Редакція ч.6 ст. 481 МК України набула чинності 22 серпня 2019 року відповідно до Закону України №2725-VIII від 16 травня 2019 року.
Таким чином, станом на 26.10.2018 року, тобто, на час ввезення ОСОБА_1 на митну територію України транспортних засобів, діяла редакція ст. 481 МК України, якою такі дії утворювали склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 481 МК України, а дії частини шостої вказаної статті, як окремий склад правопорушення, Митним законом України не були передбачені взагалі.
Бездіяльність ОСОБА_1 щодо виконання обов`язку вивезення автомобіля за межі митної території України почалась у період встановлений пунктом 9-5 Прикінцевих та перехідних положень МК України, а отже, попри кваліфікацію за ч 6 ст.481 цього Кодексу, тягне за собою застосування адміністративного стягнення, передбаченого ч.3 зазначеної статті.
При цьому санкцією ч.3 ст.481 МК України передбачено накладення штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Частиною 3 ст.3 МК України встановлено, що норми законів України, які встановлюють або посилюють відповідальність за такі правопорушення, зворотної дії в часі не мають.
Вирішуючи питання про накладення адміністративного стягнення, суддя місцевого суду врахував обставини справи, характер вчиненого правопорушення, наявні в матеріалах справи дані про особу правопорушника, й застосував щодо ОСОБА_1 вид стягнення, який передбачено санкцією ч. 3 ст. 481 МК України, належним чином умотивувавши судове рішення.
Тому, апеляційний суд вважає, що накладене на ОСОБА_1 стягнення у виді штрафу є таким, що відповідає як характеру та ступеню адміністративного правопорушення, так і особі правопорушника, справедливим та відповідає передбаченій ст. 23 МК України меті адміністративного стягнення.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано право на справедливий і публічний розгляд справи.
Згідно ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Практика Європейського Суду вказує на те, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинності і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Відповідно до принципу «поза розумним сумнівом», зміст якого сформульований у п. 43 рішення ЄСПЛ у справі «Кобець проти України» від 14.02.2008, доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Разом з тим, у рішенні по справі «Барбера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії» ЄСПЛ зазначив, що п. 2 ст. 6 Конвенції вимагає, щоб при здійсненні своїх повноважень судді відійшли від упередженої думки, що обвинувачений вчинив злочинне діяння, так як обов`язок доведення цього лежить на обвинуваченні та будь-який сумнів трактується на користь обвинуваченого.
Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд вважає, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до п. 1 ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

постановов:

Апеляційну скаргу представника Одеської митниці Державної митної служби України – Бєлошицької Л. – залишити без задоволення.
Постанову Малиновського районного суду м. Одеси від 31 січня 2023 року, якою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 481 МК України, – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                                         І.А. Артеменко