ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4495/23 Справа № 203/1673/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Ханієва Ф. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2023 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді Єлізаренко І.А.
суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.
за участю секретаря Попенко Ю.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника   ОСОБА_1  — адвоката Зосименко Світлани Георгіївни на ухвалу  Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Тетяна Миколаївна про зміну черговості одержання права на спадкування,-

В С Т А Н О В И Л А :

        У квітні 2021 року  ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Т.М. про зміну черговості одержання права на спадкування.
Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року задоволено заяву представника позивача – адвоката Дубовенка А.В. про залишення без розгляду позовної заяви. Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Т.М. про зміну черговості одержання права на спадкування – залишено без розгляду. Роз`яснено позивачу, що залишення без розгляду позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду. У задоволенні заяви представника відповідача – адвоката Зосименко С.Г. про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Т.М. про зміну черговості одержання права на спадкування відмовлено.
       В апеляційній скарзі представник  ОСОБА_1 — адвоката Зосименко С.Г. просить ухвалу суду від 18 листопада 2022 року скасувати в частині відмови  у задоволенні заяви представника відповідача – адвоката Зосименко С.Г. про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи  та ухвалити нове рішення про задоволення вимог заяви заяви представника відповідача – адвоката Зосименко С.Г. про компенсацію витрат, пов`язаних з розглядом справи, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення у справі, порушення судом норм процесуального права. 
       Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.
       Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
       Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Згідно зі ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
       Положеннями ст. ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків,спеціалістів,перекладачів,експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів,проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням,забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
       Відповідно до ст.137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
       Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
       За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
       У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
       Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
       Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
       Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
       Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.
       Відповідно до п.8 ч.2 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
       Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
       Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України передбачає, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.
       У квітні 2021 року  позивач ОСОБА_2  звернулася до суду з позовом   ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Фартушна Т.М. про зміну черговості одержання права на спадкування та просила суд: змінити черговість одержання права на спадкування після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новочеркаськ Ростовської області, Російська Федерація, РНОКПП НОМЕР_1 , надавши ОСОБА_2 право на спадкування після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із спадкоємцями першої черги (т.1 а.с.1-5).
       Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 травня 2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження (т.1 а.с.164, 165).
       Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 жовтня 2022 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 18 листопада 2022 року о 10.00 год. (т.3 а.с.134, 135). 
       18 листопад 2022 року - до початку судового засідання, представник позивача — адвокат Дубовенко А.В. подав до суду письмову заяву про залишення позовної заяви без розгляду на підставі положень ст. 257 ЦПК України (т.3 а.с.137, 138).
       Представник відповідача у судовому засіданні не заперечувала проти залишення без розгляду позовної заяви  ОСОБА_2 та зазначила, що до ЄРДР були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 190 КК України за заявою, повідомленням ОСОБА_1 від 22 жовтня 2022 року щодо реєстрації права власності на спірне майно за договором дарування 2010 року, якого не існувало, кримінальне провадження №12022041030001989 від 25 жовтня 2022 року (т.3 а.с.140-143). 
       Представника відповідача зазначила, що дії позивача щодо подання позову були безпідставними та необґрунтованими, оскільки у позивача не було підстав звертатися до суду та вона не підтвердила наявність родинних відносин з померлим ОСОБА_3 , тому представник відповідача заявила в усній формі клопотання про компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, розмір яких зазначений у відзиві на позов (т.3 а.с.140-143). 
       У справі встановлено, на підтвердження факту надання правової допомоги відповідачу – ОСОБА_1 на загальну суму 27000 грн. представник відповідача – адвокат Зосименко С.Г. надала суду копії: 
-договору про надання правничої допомоги №94 від 13 травня 2021 року (т.1 а.с.235-237); 
-додаткової угоди №1 до договору про надання правничої допомоги №94 від 13 травня 2021 року (т.1 а.с.238); 
-рахунку на оплату №16 від 15 червня 2021 року на суму 27000 грн. на підставі договору про надання правничої допомоги №94 від 13 травня 2021 року, виконавець – Адвокатське об`єднання «Аріадна», замовник – ОСОБА_1 (т.1 а.с.239); 
-дублікат чека від 15 червня 2021 року №P24AP24A1284224629C3513 на суму 27000 грн., платник – ОСОБА_4 , отримувач – ОСОБА_5 (т.1 а.с.240); 
-довіреності 77АГ5430144 від 21 грудня 2020 року, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уповноважує, зокрема, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вести справу по оформленню її спадкових прав на майно, що залишилось після смерті її батька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с.197, 198).
       Слід зазначити, залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення справи без ухвалення рішення. 
       Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України, при цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.
       Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, так як це його право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.
       Так, статтею 11 ЦПК України визначено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а положеннями ст. 257 ЦПК України визначено право позивача на подачу заяви про залишення позову без розгляду.
       Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст. 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.
       Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
       Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Для стягнення здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету – ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.
       Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16-ц.
       Аналіз викладених вище норм чинного законодавства України, судової практики Верховного Суду, встановлених обставин справи, вказує на те, що у суду відсутні правові підстави для визнання необґрунтованими дій позивача щодо звернення до суду з позовом. 
       З матеріалів справи вбачається, позивач реалізовувала своє процесуальне право, визначене ЦПК України, на звернення до суду з заявами та клопотаннями з метою дотримання принципу змагальності та реалізації її права на доведення перед судом своїх тверджень, зазначених в позовній заяві, та просила суд витребувати докази, які вона не може самостійно надати суду, в порядку судового доручення про правову допомогу.
       Відповідач, звернувшись за професійною правничою допомогою, реалізувала своє право на правову допомогу для захисту та здійснення своїх процесуальних прав, обов`язків відповідача щодо подання заяв по суті спору, заяв чи клопотань з процесуальних питань, участі у судових засіданнях.
       У ході аналізу дій позивача щодо звернення до суду та в ході підготовчого провадження судом не було встановлено підстав вважати, що позивач діяла недобросовісно та пред`явила необґрунтований позов, систематично протидіяла правильному та швидкому вирішенню спору, а також те, що позивач є недобросовісною та мала протиправну мету щодо ущемлення прав та інтересів відповідача. Також стороною відповідача суду не було надано будь-яких належних доказів на підтвердження того, що дії позивача були умисними та який ступінь її вини, чим це підтверджується.
Таким чином, у поданій представником відповідача заяві про стягнення судових витрат не наведено належних обґрунтувань щодо зловживання позивачем процесуальними правими, а саме по собі пред`явлення позову не може свідчити про необґрунтованість її дій.
Інших необґрунтованих дій з боку позивача, як то систематичне протидіяння позивача правильному та швидкому вирішенню спору, умисність дій позивача та його вини суду заявником не доведено. Не вказано які саме необґрунтовані дії позивача були нею здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяла позивач недобросовісно та пред`явила необґрунтований позов; чи систематично протидіяла правильному та швидкому вирішенню спору; чи мала позивач на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь її вини й чим це підтверджується.
За таких обставин, враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 — адвоката Зосименко С.Г. про стягнення судових витрат у справі за недоведеністю належними та допустимими доказами.
       Доводи апеляційної скарги про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача компенсації витрат, пов”язаних із розглядом справи, є безпідставними та не підтверджуються належними доказами у справі. 
       Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість ухвали суду є необгрунтованими. 
       Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з ухвалою суду та не спростовують правильність ухвали суду першої інстанції.
       За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, ухвалу  Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року в оскаржуваній частині  залишити без змін.
       На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу  представника   ОСОБА_1  — адвоката Зосименко Світлани Георгіївни – залишити без задоволення.
Ухвалу Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 18 листопада 2022 року в оскаржуваній частині - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя І.А.Єлізаренко 

Судді  Т.П.Красвітна 

О.В.Свистунова