ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3653/23 Справа № 204/3455/21 	  	Головуючий у першій інстанції: Дубіжанська Т.О. Суддя-доповідач: Красвітна  Т. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2023 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого –                        Красвітної Т.П., 
суддів:                                Єлізаренко І.А., Свистунової О.В., 
за участю секретаря                 Сахарова Д.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу по апеляційній скарзі представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1  до Дніпровської міської ради,  ОСОБА_3 , Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, третя особа - Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, про визнання рішення незаконним, скасування запису в реєстрі, визнання пріоритетного права на відведення земельної ділянки та стягнення моральної шкоди,– 

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він 07.09.2016 року, як учасник бойових дій, звернувся до Дніпровської міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,06 га, яка розташована у АДРЕСА_1 . Лише 15.02.2017 року надано позивачеві дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. При зверненні до Відділу у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області рішенням №1659 позивачу відмовлено у державній реєстрації з підстав невідповідності поданих документів вимогам. На бездіяльність посадових осіб ДМР позивач писав скаргу в якій зазначав порушення чинного законодавства щодо ненадання йому першочергового права на відведення земельної ділянки, як учаснику антитерористичної операції, а також зазначав про наявні порушення в наданій документації громадянина ОСОБА_4 , а саме щодо підписів суміжних землевласників. Про виявлені порушення в документації ОСОБА_4 , які прийняли на розгляд у ДМР знали, однак прийняли протиправне рішення, тобто своїми діями порушили право позивача на першочергове відведення земельної ділянки. 15.02.2017 року прийнято рішення міської ради №305/18 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарський будівель і споруд, гаражів громадянам учасникам антитерористичної операції та членам їх сімей у м. Дніпропетровську. 28.07.2017 року позивач звернувся до міської ради з клопотанням №36/3966 щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 та передачі її у власність. Проте, на підставі клопотання ОСОБА_4 (перший та колишній власник ділянки) від 21.04.2017 року №36/2037 Департаментом по роботі з активами ДМР підготовлено проект рішення міської ради про передачу земельної ділянки у районі АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_4 . Дніпровська міська рада не розглянула в порядку пріоритету та не надала першочергове право на виділення земельної ділянки, у відповідності до чинного законодавства, у зв`язку із чим документи ОСОБА_4 були розглянуті раніше ніж документи позивача. 09.06.2017 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки разом із доданими до неї документами. Рішенням від 23.06.2017 року №1659 відмовлено в державній реєстрації земельної ділянки на підставі невідповідності поданих документів вимогам установленим ЗУ «Про Державний земельний кадастр» і Порядком ведення Державного земельного кадастру. Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду. Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.12.2017 року позовні вимоги ОСОБА_1 було задоволено частково, а саме суд визнав протиправними дії Дніпровської міської ради щодо несвоєчасного розгляду клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від 07.09.2017 року. На теперішній час спірна земельна ділянка перебуває у власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 06.11.2018 року. Оскільки клопотання позивача було розглянуто з порушенням строків, позивача позбавили права на першочерговість виділення йому земельної ділянки, у зв`язку із чим позивач звернувся за захистом своїх порушених прав до суду. Тому, уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив визнати незаконним та скасувати повністю рішення Дніпровської міської ради від 19.09.2018 року №140/35; визнати пріоритетне право на відведення земельної ділянки, що знаходиться за адресою по АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна – кадастровий номер №12101000000:07:392:0006 за ОСОБА_1 ; стягнути на користь ОСОБА_1 з Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради моральну шкоду у розмірі 200000,00 грн.
Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, ОСОБА_3 , Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, третя особа Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання рішення незаконним, скасування запису в реєстрі, визнання пріоритетного права на відведення земельної ділянки та стягнення моральної шкоди – відмовлено.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового судового рішення про задоволення позову в повному обсязі.
Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники справи повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 128-130 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного рішення, виходячи з наступного.
Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій , що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 10.03.2016 року (а.с. 23).
02 лютого 2012 року ОСОБА_4 звернувся до міської ради з клопотанням за вх. №13/1016 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_1 . 
На підставі зазначеного клопотання було підготовлено та прийнято рішення міської ради від 26.12.2012 року №59/30 «Про надання гр. ОСОБА_4 , дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_2 ».
Повторно ОСОБА_4 звернувся до міської ради з клопотанням від 04.02.2016 року за вх. №36/489 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_1 , у зв`язку з тим що пунктом 4.4. рішення міської ради від 26.12.2012 року №59/30 визначено строк дії цього рішення, а саме 2 роки (а.с. 98).
Враховуючи положення ст. 22 Закону України «Про землеустрій», було підготовлено та прийнято рішення міської ради від 13.07.2016 року №267/11 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки) громадянам у м. Дніпропетровську (71 особа)» (а.с. 99).
07 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до міської ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у районі АДРЕСА_1 (а.с. 97).
Рішенням Дніпропетровської міської ради від 15.02.2017 року “Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд (присадибні ділянки), гаражів громадянам - учасникам антитерористичної операції та членам їх сімей у м.Дніпропетроську (16 осіб)”, зокрема, надано громадянам - учасникам антитерористичної операції та членам їх сімей дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд , серед яких був ОСОБА_1 (а.с. 24).
Відповідно до п. 3 зазначеного рішення міської ради гр. ОСОБА_1 було зобов`язано замовити у землевпорядній організації, яка має відповідну ліцензію, розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та подати цей проект до міської ради для організації робіт щодо його погодження і підготовки відповідного проекту рішення.
21 квітня 2017 року вх. №36/2037 до Дніпровської міської ради надійшло клопотання щодо затвердження проекту землеустрою та відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 та передачі її у власність ОСОБА_4 . 
На підставі вищезазначеного клопотання Департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради підготовлено проект рішення міської ради «Про передачу земельної ділянки у районі АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_4 , для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» (дата публікації на офіційному сайті міської ради - 24.07.2017 року) та надано на розгляд та візування посадовим особам та службам міської ради.
Рішенням №1659 про відмову в державній реєстрації земельної ділянки від 23 червня 2017 року, ОСОБА_1 відмовлену в державній реєстрації земельної ділянки у зв`язку з невідповідністю поданих документів вимогам, установленим ЗУ “Про Державний земельний кадастр” і Порядок ведення Державного земельного кадастру, а саме: згідно наданих матеріалів проекту землеустрою запроектовані межі земельної ділянки частково накладають на зареєстровану раніше земельну ділянку, дані якої внесені до Державного земельного кадастру. Запропоновано привести матеріали документації із землеустрою та електронний документ у відповідність до вимог чинного законодавства (а.с. 25).
28 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до міської ради з клопотанням за вх. №36/3966 щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 та передачі її у власність. 
Листом №8/13-1419 від 19.08.2017 ОСОБА_1 повідомлено, що розглянувши клопотання від 28.07.2017 року за вх. №36/3966 та доданий до нього проект було з`ясовано, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки по АДРЕСА_1 не відповідає вимогам п. 75 постанови КМУ №1051 від 17.10.2012 року (а.с. 100).
Місцевим судом встановлено та сторонами не заперечувалось, що 20.04.2018 року позивач звернувся до Земельної комісії Дніпровської міської ради з питань архітектури, будівництва й земельних відносин із клопотанням №295 про надання його проекту землеустрою права (статусу) пріоритету відповідно до п. 14 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
10 травня 2018 року ОСОБА_1 надано відповідь, що ОСОБА_4 отримав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у районі АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд раніше (клопотання №13/1016 від 02.02.2012, рішення міської ради №59/30 від 26.12.2012; клопотання №36/1062 від 29.10.2013 та №36/489 від 04.02.2016, рішення міської ради №267/11 від 13.07.2016), ніж гр. ОСОБА_1 (клопотання №336/5005 від 07.09.2016, рішення міської ради №305/18 від 15.02.2017), постійна комісія не має можливості визначити перевагу позивача у подальшому оформленні земельної ділянки у районі АДРЕСА_1 (а.с. 45 зворот).
Рішенням Дніпропетровського окружного суду від 16 липня 2018 року встановлено, що на момент звернення позивача із заявою про визнання за ним пріоритетного права щодо оформлення земельної ділянки відповідно до Витягу з державного земельного кадастру про земельну ділянку, 18.04.2017 року була вже здійснена державна реєстрація земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 з кадастровим номером 1210100000:07:392:0006.
Рішенням Дніпровської міської ради №140/35 від 19 вересня 2018 «Про передачу земельної ділянки у районі АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)» вирішено затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, розробленої ФОП ОСОБА_5 , та умови передачі земельної ділянки визначені під час його погодження, і передати земельну ділянку, площею 0,0594 га (кадастровий номер 1210100000:07:392:0006), у власність ОСОБА_4 (а.с. 30).
06 листопада 2018 року між ОСОБА_3 та гр. ОСОБА_4 (колишнім власником земельної ділянки) укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0594 га, кадастровий номер 1210100000:07:392:0006, яка розташована у районі АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (а.с.115).
Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №149423184 від 13.12.2018, земельна ділянка з кадастровим №1210100000:07:392:0006, загальною площею 0,0594 га, належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, виданого ПН Дніпровського міського нотаріального округу Літаш І.П. 06.11.2018 (а.с. 27).
11 січня 2019 року Департаментом по роботі з активами ДМР затверджено та видано ОСОБА_3 будівельний паспорт та надано дозвіл на будівництво індивідуального житлового будинку (а.с. 116).
Судом встановлено, що постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправними дії Дніпровської міської ради щодо несвоєчасного розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою від 07.09.2016 року (а.с. 33-36).
Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 13 березня 2018 року апеляційну скаргу Дніпровської міської ради залишено без задоволення; апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково; постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06 грудня 2017 року у справі №804/5868/17 змінено в частині обґрунтування висновків суду; в іншій частині постанову суду залишено без змін.
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно зі статтею 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Відповідно до статті 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.
Частинами другою, п`ятою статті 158 ЗК України передбачено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом.
Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод та інтересів, а тому суд повинен установити, чи були порушені або невизнані права, свободи чи інтереси особи, яка звернулася до суду за їх захистом, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову у їх задоволенні. 
Відповідно до частини першої статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Повноваження органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність встановлені статтями 116, 118, 122, 123 ЗК України, статями 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».
Згідно частин першої, другої, п`ятої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом.
За змістом частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб).
Згідно із частиною сьомою наведеної статті, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Згідно з п. 4 ст. 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах, зокрема, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.
Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.
Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята статті 118 ЗК України).
Згідно з положеннями частин четвертої, п`ятої, шостої статті 186-1 ЗК України розробник проекту землеустрою подає на погодження до органу, визначеного в частині першій цієї статті, за місцем розташування земельної ділянки оригінал проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. Орган, зазначений в частині першій цієї статті, зобов`язаний протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. 
Стаття 15 Закону України «Про звернення громадян» зазначає, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.
Згідно з пунктом 34 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» де визначено, що виключно на пленарних засіданнях міської ради вирішуються питання регулювання земельних відносин.
Оскільки міська рада є колегіальним органом, то волевиявлення ради оформлюється у формі рішення, яке приймається більшістю голосів від загального складу ради.
В силу ст. 25 Регламенту усі проекти рішень міської ради попередньо розглядаються на засіданні виконавчого комітету міської ради в порядку, встановленому Регламентом.
Статтею 26 Регламенту, визначено, що підготовку проектів рішень, що вносяться на розгляд ради, організовує автор проекту за дорученням міського голови. Проект рішення проходить опрацювання (збір погоджувальних підписів (візи).
Відповідно до п. 5 ст. 3 Регламенту проекти рішень, що готуються до розгляду радою, оприлюднюються на офіційному веб-порталі ради не пізніше як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.
У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки).
Згідно п. 110, 111 Порядку ведення земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051, для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстраторові, який здійснює таку реєстрацію, подаються: 1) заява про державну реєстрацію земельної ділянки за формою згідно з додатком 22; 2) оригінал погодженої відповідно до законодавства документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки (разом з позитивним висновком державної експертизи землевпорядної документації у разі, коли така документація підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації); 3) електронний документ.
Державний кадастровий реєстратор для здійснення державної реєстрації земельної ділянки протягом 14 календарних днів з дня реєстрації відповідної заяви перевіряє, зокрема, відповідність поданих документів вимогам, передбаченим пунктом 67 цього Порядку.
За результатами перевірки Державний кадастровий реєстратор виконує одну з таких дій, зокрема, приймає рішення про відмову у державній реєстрації земельної ділянки відповідно до пунктів 70, 73, 77-85 цього Порядку в разі, зокрема, розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.
Місцевим судом обгрунтовано встановлено, що Рішення Дніпровської міської ради про надання дозволу ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення для будівництва та обслуговування житлових будинків прийнято 13.07.2016 року, тобто ще до звернення ОСОБА_1 з таким клопотанням до Дніпровської міської ради. На момент звернення позивача із заявою про державну реєстрацію земельної ділянки від 09.06.2017 року, 18.04.2017 року за кадастровим номером 1210100000:07:392:0006 вже була здійснена державна реєстрація спірної земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 . 
Крім того, рішенням відділу у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 23.06.2017 року за №1659 розглянуто заяву ОСОБА_1 про державну реєстрацію земельної ділянки від 09.06.2017 року та встановлено невідповідність поданих документів вимогам Закону України “Про державний земельний кадастр “ і Порядку ведення Державного земельного кадастру, оскільки згідно наданих матеріалів проекту землеустрою запроектовані межі земельної ділянки частково накладаються на зареєстровану раніше земельну ділянку, дані якої внесені до Державного земельного кадастру. Позивачу було рекомендовано привести матеріали документації із землеустрою та електронний документ у відповідність до вимог чинного законодавства (а.с. 25 т. 1).
У подальшому клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки позивачем подане до Дніпропетровської міської ради 28.07.2017 року (а.с. 26 т.1). Позивач не навів обгрунтування та не надав докази, що пакет документів, які долучені до клопотання від 28.07.2017 року є належними, достатніми, відповідають вимогам Закону та дозволяють зробити висновок про можливість задоволення такого клопотання.
Крім того, колегія зауважує, що право позивача на першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва, городництва - відповідачами не оспорюється. Відмова позивачу у державній реєстрації земельної ділянки не пов`язана із наявністю/відсутністю у позивача права на першочергове відведення земельних ділянок. 
Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши, зокрема, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:07:392:0006 по АДРЕСА_1 з 06.11.2018 року належить на праві власності ОСОБА_3 та знаходить у його володінні, - місцевий суд дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні заявлених позовних вимог. 
Згідно пояснень представника позивача у судовому засіданні суду апеляційної інстанції, позивач не має принципового ставлення щодо одержання саме спірної земельної ділянки та претендує на виділення йому земельної ділянки у вказаному вище районі міста Дніпро.
Щодо вимоги позивача про стягнення з Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради моральної шкоди у розмірі 200000,00 грн, колегія суддів зазначає наступне. Дана позовна вимога заявлена з підстав ст. 23 та ст. 1167 ЦК України, відповідно до змісту позовної заяви та уточненої позовної щзаяви.
Згідно ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.
При відшкодуванні моральної шкоди необхідно з`ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.
Враховуючи предмет спору у даній цивільній справі і визначені позивачем правові підстави позовної вимоги про стягнення моральної шкоди; приймаючи до уваги відсутність підстав для задоволення позовних вимог щодо визнання незаконним оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування, визнання за позивачем права, - місцевим судом обґрунтовано відмовлено у відшкодуванні ОСОБА_1 моральної шкоди у зв”язку з безпідставністю та необгрунтованістю. 
Разом з тим, колегія звертає увагу, що позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з новим позовом про відшкодування моральної шкоди за іншого обгрунтування, у зв”язку із обставинами, які встановлені вищевказаним рішенням адміністративного суду,  з підстав ст.ст. 1173, 1174 ЦК України.  
Отже, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Таким чином, колегія дійшла висновку про наявність підстав для залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення місцевого суду – без змін. 
Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1  -  ОСОБА_2  – залишити без задоволення. 
Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 жовтня 2022 року – залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду. 

Головуючий                                                                        Т.П. Красвітна

Судді                                                                                І.А. Єлізаренко
                                                                               
                                                                                       О.В. Свистунова