Ухвала

10 квітня 2023 року
м. Київ
справа № 750/14365/21
провадження № 61-3277ск23
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Воробйової І. А. (суддя-доповідач),  Лідовця Р. А., Луспеника Д. Д.,
розглянув касаційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного сумісного майна,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 вересня                 2022 року, залишеним без змін постановою Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2023 року, позовні вимоги  ОСОБА_2 задоволено частково. 
Встановлено факт спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 01 січня 2004 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнано квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та                            ОСОБА_1 ; визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 ; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 
Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.
У березні 2023 року до Верховного Суду подано касаційну скаргу                     ОСОБА_1  в якій заявник просить скасувати оскаржувані судові рішення та передати справу на новий розгляд.
Ухвалою Верховного Суду від 22 березня 2023 року вказану касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.
У березні 2023 року заявником усунуто недоліки. 
Заявлено клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження,                   у якому заявник просить цей строк поновити, посилаючись на те, що касаційну скаргу направлено ним з поштового відділення Республіки Польща 17 лютого 2023 року, про що надає докази.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо
в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Ураховуючи наведені заявником обставини та надані на їх підтвердження докази, Верховний Суд вважає, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, а тому його слід поновити.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження                              у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Підстави касаційного оскарження судових рішень визначені у частині другій статті 389 ЦПК України.
Частиною восьмою статті 394 ЦПК України передбачено, що в  ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
В обґрунтування підстав касаційного оскарження судових рішень,                            ОСОБА_1 , посилається на таке: судами попередніх інстанцій застосовано норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті  389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у передбачений статтею 390 ЦПК України строк 
на касаційне оскарження та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України, зокрема, касаційна скарга містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України.
Наведені у касаційній скарзі доводи містять підстави для відкриття касаційного провадження.
Керуючись статтями 389, 390, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
УХВАЛИВ:
Клопотання  ОСОБА_1 про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.
Поновити  ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2022 року та постанови Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2023 року.  
Відкрити касаційне провадження у справі за  позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ спільного сумісного майна, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 вересня 2022 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 17 січня 2023 року.  
Витребувати з Деснянського районного суду м. Чернігова цивільну справу                 (№ 750/14365/21).
Надіслати іншим учасникам справи копію касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України,                         у строк, який не може перевищувати чотирнадцяти днів з дня вручення цієї ухвали.
До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                                          І. А. Воробйова
                                                                                                                 Р. А. Лідовець
                                                                                                                Д. Д. Луспеник