ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"03" квітня 2023 р.           Справа№ 910/7154/21
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Грека  Б.М.
суддів:            Полякова Б.М. 
          Сотнікова  С.В. 
 
за участю           секретаря судового засідання Кочурової Т.О.
за участю представників: 
арбітражний керуючий - Кандаурова А.П.
уповноважена особа учасників боржника - ОСОБА_5
розглянувши апеляційну скаргу скаргу ОСОБА_1 
на ухвалу господарського суду м.Києва від 25.11.2021
у справі №910/7154/21 (суддя Пасько М.В.)
за заявою ОСОБА_2 
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Томас"
про     відкриття провадження у справі про банкрутство
В С Т А Н О В И В :
Короткий зміст суті спору.
ОСОБА_2 (далі - ініціюючий кредитор) звернувся до господарського суду з заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Томас" (далі - боржник), оскільки останній неспроможний сплатити борг.
ОСОБА_1 (далі - заявник) звернувся до господарського суду з заявою з грошовими вимогами у якій просить визнати його грошові вимоги до боржника на загальну суму   19 412 368, 92 грн з яких: судовий збір на подачу заяви - 4 758, 00 грн, сума основного боргу - 9 630 757, 68 грн та відсотки - 9 776 853, 24 грн; внести зазначені грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів у справі №910/7154/21 за наступною черговістю:
4 758, 00 грн - перша черга;
19 407 610, 92 грн - четверта черга.
Заявник обгрунтовує своє право вимоги до боржника обставинами укладення між GOGOL-MOGOL LIMITED (Позикодавець) та боржником угоди про надання позики №01/06/2011 від 01.06.2011 та наступного відступлення права вимоги за цією угодою компанією GOGOL-MOGOL LIMITED   (первісний кредитор) ОСОБА_3 (новий кредитор) згідно з договором про відступлення права вимоги № 1 від 15.03.2012, та подальшого відсутплення права вимоги ОСОБА_3 (первісний кредитор) заявнику новий кредитор) на підставі договору про відступлення права вимоги № 2  від 20.05.2020.
Оскаржуване судове рішення (ухвала) господарського суду першої інстанції.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.11.2021, зокрема відмовлено ОСОБА_1 у визнанні кредитором товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Томас" на суму 19.412.368, 92 грн. 
Господарський суд, дійшов висновку що договір про відступлення права вимоги № 1 від 15.03.2012 року, на який посилається ОСОБА_1 у своїй заяві з грошовими вимогами до боржника, є фіктивним, що, у свою чергу, ставить під сумнів та унеможливлює укладання у подальшому між громадянином Російської Федерації ОСОБА_3 , громадянином України ОСОБА_1 та ТОВ "Фірма Томас" наступного договору про відступлення права вимоги № 2 від 20.05.2020 року, який є нікчемним, тому грошові вимоги ОСОБА_1 на суму 19.412.368, 92 грн. не підлягають визнанню та включенню до реєстру вимог кредиторів, оскільки не підтверджені належними доказами. 
Апеляційне провадження (рух справи).
Заявник звернувся до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою у якій просить ухвалу господарського суду першої інстанції в частині відмови заявнику у визнанні кредитором боржника скасувати та прийняти нове рішення, яким визнати його грошові вимоги до боржника на загальну суму   19 412 368, 92 грн з яких: судовий збір на подачу заяви - 4 758, 00 грн, сума основного боргу - 9 630 757, 68 грн та відсотки - 9 776 853, 24 грн; внести зазначені грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів у справі №910/7154/21 за наступною черговістю:
4 758, 00 грн - перша черга;
19 407 610, 92 грн - четверта черга.
В обґрунтування підстав для скасування ухвали господарського суду першої інстанції заявник наводить наступні визначальні аргументи:
- договір про відступлення права вимоги № 1 від 15.03.2012 та договір про відступлення права вимоги № 2 від 20.05.2020 є чинними в силу вимог статті 204 Цивільного кодексу України, яка встановлює презумпцію правомірності правочину;
- суд дійшов необґрунтованого висновку щодо часткового погашення позики на суму 153 000 євро та процентів за користування позикою на суму 44 851 євро боржником;
- висновок експерта №124/21 від 18.10.2021 складено на підставі технічних копій без наявності вільних, умовно-вільних та експериментальних зразків підпису директора компанії GOGOL-MOGOL LIMITED ОСОБА_4 , тому не відповідає вимогам закону;
- суд повинен був обмежитися перевіркою заяви з грошовими вимогами до боржника вимогам КУзПБ, а не виходити за межі вимог заявника, оскільки останній не звертався з вимогами про визнання договору про відступлення права вимоги № 1 від 15.03.2012 недійсним.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.01.2023 апеляційну скаргу передано на розгляд визначеному складу колегії суддів: Грек   Б.М. - головуючий суддя, Отрюх Б.В., Поляков Б.М. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.01.2023 справу №910/7154/21 ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 прийняти до провадження у визначеному складі суду; розгляд справи №910/7154/21 призначено на 13.02.2023. 
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.02.2023 розгляд справи №910/7154/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 відкладено на 06.03.2023.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2023 розгляд справи №910/7154/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 відкладено на 20.03.2023.
20.03.2023 судове засідання не відбулось в з`язку з оголошенням повітряної тривоги для запобігання загрози життю та здоров`ю суддів, працівників апарату суду та учасників судового процесу у період воєнного стану.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.03.2023 розгляд справи №910/7154/21 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 призначено на 03.04.2023.
Суд апеляційної інстанції не встановив обставин, що перешкоджають розгляду справи у суді апеляційної інстанції.  
Обставини справи, встановлені апеляційним господарським судом.
25.05.2021 ухвалою Господарського суду міста Києва відкрито провадження у справі №910/7154/21 про банкрутство ТОВ "Фірма Томас". Введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника. Визнано ОСОБА_2 кредитором ТОВ "Фірма Томас" на загальну суму 1 331 991,56 грн. Введено процедуру розпорядження майном боржника. Призначено розпорядником майна боржника арбітражного керуючого Кандаурову Анну Павлівну.
Постановою Господарського суду міста Києва від 16.09.2021 припинено процедуру розпорядження майном Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Томас". Припинено повноваження розпорядника майна боржника арбітражного керуючого Кандаурової Анни Павлівни (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, ліквідатора) № 696 від 22.04.2013). Визнано Товариство з обмеженою відповідальністю "Фірма Томас" (ідентифікаційний код 37615029) банкрутом. Відкрито ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором банкрута арбітражного керуючого Кандаурову Анну Павлівну.
Ухвалою Господарського суду м. Києва від 25.11.2021, зокрема відмовлено ОСОБА_1 у визнанні кредитором товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Томас" на суму 19 412 368, 92 грн, залучено до участі у справі ОСОБА_5 , як уповноважену особу учасників товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Томас". 
Постановою Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задоволено частково; оскаржувану ухвалу господарського суду міста Києва від 25.11.2021 у справі  № 910/7154/21 скасовано в частині відмови ОСОБА_1       у визнанні кредитором ТОВ "Фірма Томас"  на суму 9 585 895, 55 грн; в цій частині прийнято нове судове рішення, яким визнати кредиторські вимоги ОСОБА_1  до боржника ТОВ "Фірма Томас" на загальну суму 9 590 436, 55 грн (дев`ять мільйонів п`ятсот дев`яносто тисяч чотириста тридцять п`ять гривень п`ятдесят п`ять коп), з яких   9 585 895, 55 грн (дев`ять мільйонів п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч вісімсот дев`яносто п`ять гривень п`ятдесят п`ять коп.) - основний борг, 4540,00 грн (чотири тисячі п`ятсот сорок гривень 00 коп) - судовий збір; внести зазначені вимоги до реєстру вимог кредиторів боржника у справі №910/7154/21 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Томас"  з наступною черговістю:
4540,00 грн - перша черга,
9585895,55 грн - четверта черга.
В решті ухвалу Господарського суду міста Києва від 25.11.2021 у справі  № 910/7154/21 в частині відмови ОСОБА_1     у визнанні кредитором Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Томас", залишити без змін.
Постановою Верховного Суду від 10.11.2022 касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма "Томас" арбітражного керуючого Кандаурової Анни Павлівни задоволено частково; постанову Північного апеляційного господарського суду від 27.07.2022 у справі № 910/7154/21 скасовано; справу № 910/7154/21 передано на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду в частині визнання кредиторських вимог ОСОБА_1 .
Верховний Суд, зокрема вказав, що судом апеляційної інстанції, під час апеляційного перегляду обґрунтованості вимог ОСОБА_1 до ТОВ "Фірма Томас", порушено статті 236, 269 ГПК України та допущено неповне з`ясування фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не здійснено детальну перевірку, підстав виникнення грошових вимог кредитора до боржника, їх характеру, розміру, структури та моменту виникнення, із дослідженням первинних документів, а також не відображено зазначені обставини в судовому рішенні та залишено поза увагою заперечення й доводи арбітражного керуючого та уповноваженої особи учасників боржника.
Мотиви постанови та висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 316 ГПК України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Врахувавши вказівки, що містяться у постанові Верховного Суду у даній справі, зокрема, питання укладеності договору від 15.03.2012 № 1, апеляційни господарський суд встановив таке.
Відповідно до ухвал апеляційного господарського суду від 06.03.2023 та від 21.03.2023 було зобов`язано ОСОБА_1 надати оригінали доказів фактичного володіння боргу для їх огляду в судовому засіданні.
Заявник відповідної вимоги суду не виконав, оскільки у призначене судове засідання не з`явився. 
Разом з тим, відповідно до заяви від 15.03.2023 року заявник на виконання вимог апеляційного господарського суду надіслав належним чином завірені копії документів (а.с. 255-262, т.6).
Угода про надання позики від 01.06.2011 №01/06/2011 укладена між позикодавцем - нерезидентом (Республіка Кіпр) та боржником - резидентом, зареєстрованим в Україні.
На дату укладення, Угоди про надання позики від 01.06.2011 №01/06/2011, діяло Положення про порядок отримання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів і надання резидентами позик в іноземній валюті нерезидентам, затверджене постановою Правління Національного банку України № 270 від 17.06.2004 (далі - Положення № 270).
Відповідно до пункту 1.7 - 1.9 Положення № 270, договори, які передбачають виконання резидентами-позичальниками боргових зобов`язань в іноземній валюті перед нерезидентами за залученими від  них кредитами, підлягають обов`язковій реєстрації Національним банком відповідно до Указу Президента України від 27.06.99 N 734 ( 734/99 ) "Про врегулювання порядку  одержання резидентами кредитів, позик в іноземній валюті від нерезидентів та застосування штрафних санкцій за порушення валютного законодавства". Резидентам-позичальникам, які не є банками, видають реєстраційні свідоцтва територіальні управління Національного банку (далі - територіальні управління). Реєстраційні свідоцтва (додаток 1) видаються резидентам-позичальникам, які не є банками, територіальним управлінням за місцезнаходженням обслуговуючого банку. Резидент-позичальник  зобов`язаний зареєструвати договір до фактичного одержання кредиту.
У відповідності до вказаного Положення, Угода про надання позики від 01.06.2011 №01/06/2011 була зареєстрована в Головному управлінні Національного банку України по місту Києву і Київській області.
Положення статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом.
Пункт 1.15 Положення № 270, в редакції, чинній на моменту укладення Договору відступлення прав вимоги № 1 від 15.03.2012 передбачав, що Національний банк (територіальне  управління) здійснює реєстрацію змін до договору на підставі додаткових угод за умови, що розмір виплат за користування кредитом за таким договором з урахуванням додаткових угод не перевищує  розміру  виплат  за максимальною процентною ставкою на дату надходження до Національного банку (територіального управління) пакета документів для реєстрації змін до договору.  
У постанові Верховного Суду від 18.05.2018 у справі №910/6913/17 щодо недотримання порядку реєстрації договору відступлення прав вимоги за договором, за яким банк-резидент отримав грошові кошти від нерезидента, Верховний Суд погодився із судами попередніх інстанцій, що невчинення державної реєстрації договору не є належною підставою для визнання такого правочину недійсним, оскільки правовим наслідком недотримання вимог про державну реєстрацію правочину є його неукладеність, а не недійсність.
Відтак, оскільки необхідніна реєстрація договору відступлення прав вимоги № 1 та договору відступлення прав вимоги № 2 в Національному банку України не підтверджена, апеляційна інстанція доходить висновку про відсутність підстав вважати зазначені договори укладеними.
Порядок звернення кредиторів із вимогами до боржника у справі про банкрутство та порядок розгляду судом відповідних заяв регламентовані, зокрема положеннями статей 45 - 47 вищезгаданого Кодексу.
Згідно з частиною першою   статті 46 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви конкурсного кредитора здійснює перевірку її відповідності вимогам цього   Кодексу.
Заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство.
Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом, із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.
Суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора.
Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанови Верховного Суду від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 28.01.2021 у справі № 910/4510/20).
Обґрунтовуючи свої кредиторські вимоги до боржника, заявник посилається на договір про відступлення права вимоги № 1 та договір про відступлення права вимоги № 2 від 20.05.2020.
Разом з тим, судом апеляційної інстанції встановлено, що зазначені договори не можна визнати укладеними, оскільки відсутня їх необхідніна реєстрація в Національному банку України, тому слід дійти висновку про відсутність підстав для визнання грошових вимог до боржника, оскільки вони ґрунтуються на договорах, які не відповідають чинному законодавству для визнання їх такими, що укладені, тому за результатом розгляду вимог заявника суд їх відхиляє. 
Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі «Трофимчук проти України» (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Враховуючи встановлені обставини та наведені мотиви, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що аргументи апеляційної скарги не спростовують правильності висновку господарського суду першої інстанції щодо відмови у визнанні кредитором товариства з обмеженою відповідальністю "Фірма Томас".
Відповідно до норм статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право, зокрема змінити судове рішення.
Відповідно до норми ч. 4 статті 277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
За вказаних обставин апеляційний господарський суд, виходячи з наданих процесуальним законом повноважень, вважає за необхідне змінити оскаржувану ухвалу, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в решті - залишити без змін. 
Керуючись статтями 267, 269, 270, 271, 273, 275, 276, 281-284 ГПК України апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
2. Ухвалу господарського суду м.Києва від 25.11.2021 у справі №910/7154/21 змінити, виклавши її мотивувальну частину в редакції цієї постанови.
3. В іншій частині Ухвалу господарського суду м.Києва від 25.11.2021 у справі  №910/7154/21 залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, встановлені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. 

Головуючий суддя                                                            Б.М. Грек 

Судді                                                                                Б.М. Поляков

                                                                                С.В. Сотніков

Повний текст постанови складено 14.04.2023.