КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 760/12460/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/6277/2023

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
23 травня 2023 року                                                                                     м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді - доповідача Слюсар Т.А.,
суддів: Коцюрби О.П., Білич І.М.,
за участю секретаря судового засідання Шаламай Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Сидоренка Ігоря Олександровича в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 січня 2023 року у складі судді Кушнір С.І.,
у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Васьківська Вікторія Станіславівна, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Волкова Світлана Михайлівна про визнання заповіту недійсним,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У квітні 2019 року ОСОБА_3 звернулася у суд із позовом про визнання недійсним заповіту, складеного ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Васьковською В.С., 07 листопада 2007 року за реєстровим № 5674.
 
Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 24 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
 
В апеляційній скарзі адвокат Сидоренко І.О. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу для продовження її розгляду до суду першої інстанції.
 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що 20.01.2023 через канцелярію районного суду представник позивачки Сидоренко І.О. подав клопотання про відкладення розгляду справи призначеної на 24.01.2023 на 14 год. 10 хв., вмотивоване тим, що він не може бути присутній у судовому засіданні у зв`язку із зайнятістю в іншому судовому процесі, однак районний суд на вказане клопотання уваги не звернув та постановив ухвалу всупереч практиці Європейського суду з прав людини.
 
У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Піщанський О.В. в інтересах ОСОБА_2 просив відмовити в її задоволенні.
 
Третя особа приватний нотаріус КМНО Волкова С.М. в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи, судом повідомлялася належним чином. Від приватного нотаріуса КМНО Васьківської В.С. надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому колегія суддів  відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України вважає за можливе розглядати справу без участі осіб, що не з`явилися. 
Колегія суддів, вислухавши адвоката Сидоренка І.О. в інтересах ОСОБА_1 , який просив апеляційну скаргу задовольнити, адвоката Піщанського О.В. в інтересах ОСОБА_2 , який просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню.
 
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
 
Таким вимогам оскаржувана ухвала суду відповідає в повній мірі.
 
Частиною 1 статті 367 ЦК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково доданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
 
Залишаючи без розгляду позов ОСОБА_3 , районний суд виходив з того, що сторона позивача в судові засідання призначені на 17.11.2022 та 24.01.2023 не з`явилася, будучи належно повідомлена, розгляд справи без її участі не можливий.
 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).
 
Частиною третьою статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
 
Згідно зі статтями 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. На осіб, які беруть участь у справі, покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборона зловживати наданими правами.
 
Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема, з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору. Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).
 
Установлено, що справа в провадженні Солом`янського районного суду міста Києва перебуває з квітня 2019 року (а.с. 1-11 т.1).
 
 За період розгляду справи, позивачка жодного разу не з`явилася у призначені судові засідання, участь у справі відбувалася через представників.
 
У судовому засіданні 07 вересня 2020 року представник позивачки заявив клопотання про призначення по справі судової почеркознавчої експертизи й  ухвалою суду від 07 вересня 2020 року клопотання задоволено, указану експертизу призначено, проте не проведено в тому числі й з причин її неоплати ОСОБА_1 (а.с.172-173,  183-186, 190-191 т.1).
 
Справа з експертної установи повернулася до суду у квітні 2021 року (а.с. 190 т.1).
 
Після чого в призначене судове засідання на 10.08.2021 представник позивачки не з`явився, подав клопотання про його перенесення, посилаючись на погане самопочуття (а.с. 201 т.1).
 
Не з`явився представник позивачки й у судове засідання, призначене на 22.10.2021, подав клопотання про перенесення судового засідання з підстав прийняття участі в якості захисника в кримінальній справі (а.с. 212 т.1).
 
22.10.2021 судом прийнято рішення про проведення по справі підготовчого засідання у відсутність представника  позивачки адвоката Писаренка А.М. й  цього дня по справі  закрито підготовче засідання й розгляд справи призначено на 14 год. 01.03.2022.
 
Судове засідання призначене на 01.03.2022 не відбулося у зв`язку з загальновідомим фактом - введенням воєнного стану на території України (а.с. 228 т.1).
 
З огляду на вказану обставину наступне судове засідання по справі  було призначено на 17.11.2022 (а.с. 229 т.1) на яке будучи повідомленим представник позивачки адвокат Сидоренко І.О. не з`явився, клопотав про відкладення розгляду справи з підстав прийняття участі у іншій справі (а.с. 236 т.1).
 
Не прибула сторона позивача й у наступне судове засідання 24.01.2023 в якому було залишено позов ОСОБА_3 без розгляду, попередньо 20.01.2023 знову подавши клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з прийняттям участі у іншій справі (а.с. 1-2 т.2).
 
Таким чином, представник позивачки повторно не з`явився у судове засідання,  надаючи перевагу іншим справам, подавав клопотання про перенесення розгляду цієї справи.
  
За таких обставин суд першої інстанції, урахувавши, що справа тривалий час перебувала на розгляді в суді, її розгляд неодноразово відкладався, позивачка та її представники, будучи повідомленими про дату і час розгляду справи, двічі поспіль не з`явилися у судові засідання, заяву про розгляд за її відсутності не надано, а тому суд дійшов правильного висновку про залишення позову без розгляду на підставі пункту 3 частин 1 статті 257 ЦПК України.
 
Постановляючи ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, суд першої інстанції діяв у межах повноважень та у визначений процесуальним законом спосіб.
 
Законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.
 
Отже, правове значення у цьому випадку має належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.
 
Аналогічний висновок викладений в постановах Верховного Суду від10 лютого 2022 року у справі № 756/16448/18 (провадження № 61-16720св20), від 20 червня 2022 року у справі № 607/2015/17 (провадження № 61-19391св21), від 26 квітня 2023 року у справі № 758/14353/17 (провадження № 61-2650св23).
 
Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.
 
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи може свідчити про порушення частини першої статті 6 Конвенції (рішення ЄСПЛ від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України", заява № 36655/02, пункти 66, 69).
 
Таким чином, суд зобов`язаний відповідним чином реагувати на недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду в разі повторної неявки до суду належним чином повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.
 
У постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 9901/949/18 (провадження № 11-1179заі19) та від 27 травня 2020 року у справі № 9901/11/19 (провадження № 11-122заі20) викладено правову позицію про те, що загальнообов`язкові процесуальні правила є певною формою реалізації гарантій особи (кожного) на звернення до суду за захистом свого порушеного права чи обмеження свобод. У них презюмується, що кожен, хто звертається до суду за захистом свого права, відповідно до принципів верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, гласності і відкритості судового процесу, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, буде активним учасником судового провадження, зможе безпосередньо чи опосередковано через свого представника отримати судовий захист свого права.
 
Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.
 
Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня 2022 року у справі № 753/8582/19-ц (провадження № 61-20040св21).
 
У рішеннях у справах "Осман проти Сполученого королівства" та "Креуз проти Польщі" Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) роз`яснив, що, реалізуючи пункт1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) щодо доступності правосуддя, держави - учасниці цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких полягає в запобіганні безладного руху в судовому процесі. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
 
У рішення від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
 
При цьому слід ураховувати, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення його без розгляду, має право звернутися до суду повторно (частина друга статті 257 ЦПК України), тому порушення норм статті 6 Конвенції немає.
 
Аргументи апеляційної скарги про неврахування судом першої інстанції клопотання про відкладення судового засідання 24.01.2023 не заслуговують на увагу, оскільки систематичність відкладення справи, що ініційовані представником позивачки перетворюють судовий процес у безладний рух.
 
Отже, ухвалу суду першої інстанції постановлено з додержанням норм процесуального права, та підстав для її зміни або скасування не вбачається.
 
З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання щодо залишення зустрічного позову без розгляду.
 
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Сидоренка Ігоря Олександровича в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Солом`янського районного суду міста Києва від 24 січня 2023 року залишити без змін.
 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   
 
Повне судове рішення складено 29 травня 2023 року.
 
Суддя-доповідач: 

Судді: