Дата документу  Справа № 335/647/23 

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Єдиний унікальний № 335/647/23                  Головуючий в 1 інст. Рибалко Н.І.
Провадження №33/807/422/23                                         Доповідач в 2 інст. Тютюник М.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2023 року                                 місто Запоріжжя

Суддя Запорізького апеляційного суду Тютюник М.С., за участю  ОСОБА_1 , адвоката Клєц Т.С., розглянувши в залі Запорізького апеляційного суду у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 квітня 2023 р., якою 
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , тимчасово не працевлаштованого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік, стягнуто судовий збір. 

Згідно з оскаржуваною постановою, суддя суду першої інстанції встановив, що 23.01.2023 р. до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з Управління патрульної поліції в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції надійшов протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №409671 від 13.01.2023 р. про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, зі змісту якого вбачається, що 13.01.2023 р. о 16 год. 45 хв. у м. Запоріжжя, Вознесенівський район, Прибережна магістраль, 72Б, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Daewoo Lanos, державний номерний знак НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан алкогольного сп`яніння, зі згоди водія, проводився у встановленому законом порядку із застосуванням спеціального технічного приладу Alcotest Drager 6820, результат 1,97‰, тест №1936. Від керування транспортним засобом відсторонений шляхом його евакуації.

Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції,  ОСОБА_1  звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій зазначив, що постанова винесена з порушенням норм процесуального права, зокрема при неповному дослідженні судом обставин справи.
Зазначає, що всупереч ЗУ «Про Національну поліцію», протокол про адміністративне правопорушення відносно нього був складений працівниками УПП з порушенням норм КУпАП. Так, один із працівників поліції сказав ОСОБА_1 надати версію про його стан сп`яніння, запропонувавши пройти огляд на місці за допомогою приладу Alcotest Drager 6820, з результатом якого він не погодився. Фактично він не бачив показник результату, оскільки йому тільки оголосили його. Мундштук для приладу був наданий ОСОБА_1 розпакованим, а прилад з першої спроби продуття не визначив у нього наявність вмісту алкоголю.
Крім того, зазначає, що матеріали справи містять направлення, яке виписане ОСОБА_1 до КУ «ЗОНД» ЗОР на проходження огляду водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, між тим працівники поліції до зазначеної установи його не доставили.
Звертає увагу суду, що для об`єктивного розгляду справи у судовому засіданні заявляв клопотання про виклик працівників УПП, яке судом було відхилене.
Вказує, що при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП він не перебував за кермом, відеозапис факту керування ним транспортним засобом працівниками поліції не надано. Крім того вказує, що покази свідка ОСОБА_2 , які були надані у судовому засіданні, є неправдивими.
Апелянт зазначає, що багато років не вживає алкогольні напої, має певні нагороди, не зловживає правами водія та не порушує правила дорожнього руху.
Вважає, що наявність його вини не встановлена, докази, які містяться в справі, є недопустимими, неповними та неналежними.
Просить скасувати постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 квітня 2023 р., провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думку ОСОБА_1 та його представника - адвоката Клєц Т.С., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи скарги, встановивши відсутність порушення норм процесуального та матеріального права, вважаю, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дослідити в судовому засіданні наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і, в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.

На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції вищевказані вимоги закону виконав у повному обсязі.
Висновки суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 ознакадміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, засновані на досліджених в судовому засіданні доказах та є обґрунтованими.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, що відображено у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №409671 від 13.01.2023 р. підтверджується: роздруківкою протоколу спецприладу «Драгер» від 13.01.2023 р. з результатом 1,97‰ (а.с.3); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів з відображенням позитивного результату тесту 1,97‰ (а.с.4); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 13.01.2023 р. з зазначенням виявлених ознак алкогольного сп`яніння у вигляді запаху алкоголю з порожнини рота, порушення мови, порушення координації рухів (а.с.5); письмовими поясненнями свідка ОСОБА_2 , яка підтвердила наявні у  ОСОБА_1  ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.6); письмовими поясненнями  ОСОБА_1 , наданими ним в день події, якими він підтвердив вживання алкоголю через сварку з дружиною (а.с.7); диском з відеозаписом події.

Вказані докази відповідають критеріям належності та допустимості, та у своїй сукупності достатні для підтвердження висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 у порушенні ним вимог п.2.9 а ПДР України, тобто у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Доводи апелянта, що він не керував транспортним засобом, суд проаналізувавши зібрані по справі докази, вважає непереконливими.
В ході апеляційного перегляду ОСОБА_1 пояснив, що він за кермом транспортного засобу в стані сп`яніння не був. Того дня вживав лікарський засіб «валокордин». ДТП за його участю сталося з вини іншого учасника, оскільки його автомобіль підрізали і він вимушений був звернути. Має стаж керування транспортним засобом 37 років. 
При цьому, факт керування ОСОБА_1 автомобілем підтверджується наявними доказами, які суд не може залишити без уваги, а також суд зауважує на конкретних обставинах, які передували приїзду працівників поліції на місце та виявлення у водія ознак сп`яніння.
Так, обставини даної справи походять від зіткнення автомобіля Daewoo Lanos під керуванням ОСОБА_1 із електроопорою. 
Відеозаписом події, долученого до справи, зафіксовано перебування ОСОБА_1 біля автомобіля Daewoo Lanos. Свідок (пасажир іншого транспортного засобу) пояснює, що вона зі своїм чоловіком їхали позаду ОСОБА_1 , який зіткнувся із електроопорою та змусив свідків зупинитися задля надання допомоги водію. 
ОСОБА_1 , у свою чергу під час спілкування з поліцейськими не заперечував факт керування ним транспортним засобом.
На пропозицію поліцейських пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомогою приладу «Драгер» саме як водію, ОСОБА_1 погодився, при цьому жодних заперечень цьому факту не надав. 
Самостійно відкрив мундштук та надав його поліцейському для контрольного забору повітря. 
За результатом продуття, спецприлад показав результат вмісту алкоголю 1,97 проміле. На питання поліцейського щодо вживання сьогодні алкогольних напоїв ОСОБА_1 ствердно відповів «так». При цьому інших осіб, які могли б керувати автомобілем Daewoo Lanos, на відео не зафіксовано.

Крім того, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом з наявними ознаками алкогольного сп`яніння підтверджений викликаною за клопотанням останнього в судове засідання першої інстанції свідком ОСОБА_2 , свідчення якої ставити під сумнів у апеляційного суду не має підстав, оскільки аналогічні пояснення надавалися нею і під час оформлення поліцейськими даного адміністративного матеріалу. 
Так, у письмовому вигляді свідок пояснювала про зіткнення автомобіля Daewoo Lanos під керуванням ОСОБА_1 із електроопорою, намагання допомогти водію, який просто випав із машини та від нього відчувався запах алкоголю, він просив не викликати поліцію та швидку, надалі поводився агресивно (а.с.6).
Отже, суд не має жодного сумніву у керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом за зазначених у протоколі та визнаних доведеними місцевим судом обставинами.

Відповідаючи на доводи апелянта щодо недоставляння його працівниками поліції до медичного закладу відповідно до складеного направлення, суд виходить з того, що в матеріалах справи відсутні будь які докази незгоди ОСОБА_1 з результатом проведеного огляду на місці за його згодою.

Слід зауважити, що п. 7 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», передбачено огляд у закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами такого огляду.

Суд першої інстанції дослідив всі наявні в матеріалах справи докази, надав їм належну оцінку та прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення.

Такому висновку суду відповідає сукупність досліджених доказів, зокрема відображеної на відео інформації і переконує апеляційний суд у вірності висновків суду першої інстанції.
Згідно п. п. 2, 3 розділу І Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої Наказом МВС України та МОЗ України 09.11.2015 р. за №1452/735, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є: наявність однієї чи декількох ознак стану алкогольного сп`яніння - порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці, (крім запаху алкоголю з порожнини рота); звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови.
Згідно з п.12 Розділу ІІ Інструкції № 1452/735, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідаючи на доводи апелянта щодо порушення поліцейськими ЗУ «Про Національну поліцію» та норм КУпАП під час складання відносно нього протоколу, апеляційна інстанція виходить із наступного.
Дослідивши протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №409671 від 13.01.2023 р. та додані до нього матеріали, суд встановив, що у ОСОБА_1 працівниками патрульної поліції виявлені ознаки сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, порушення мови та координації рухів, про що було вказано у акті огляду, а також у відповідному направленні.
Проведеним оглядом на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів за згодою водія встановлено у ОСОБА_1 вміст алкоголю 1,97 проміле, про що зазначено у відповідному направленні.
При цьому, зі змістом протоколу, акту огляду та роздруківкою алкотесту ОСОБА_1 ознайомлений під особистий підпис, жодних зауважень чи заперечень не надав.
На переконання апеляційного суду працівниками поліції було дотримано процедуру проведення огляду водія ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, визначену ст.266 КУпАП, складання протоколу та матеріалів до нього проведено з дотриманням вимог статей 254-256 КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», а зафіксовані на відео події наявні у достатньому об`ємі задля встановлення обставин, які мають значення у рамках даної справи. 
При цьому самі зафіксовані на відео обставини, які мали місце за участю ОСОБА_1 не оспорюються апелянтом.        

Суд зауважує, що сукупність досліджених доказів засвідчує обґрунтованість висновків суду з приводу доведеності провини  ОСОБА_1 і їх відповідність критерію достатності для такого висновку.
Тому, на думку апеляційного суду, факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом у вказаний час та у зазначеному місці не викликає сумніву, а позиція останнього спрямована на уникнення адміністративної відповідальності за допущене правопорушення.
Висновки суду першої інстанції, викладені у постанові, належним чином вмотивовані, повністю відповідають фактичним обставинам справи, суддя прийшов до правильного висновку про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.

При накладенні адміністративного стягнення суд дотримався вимог ст. 33 КУпАП, наклавши стягнення у межах встановлених цим Кодексом, врахувавши ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, яке стосується безпеки дорожнього руху і є грубим. Призначене стягнення відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, є безальтернативним.

Жодних об`єктивних даних на користь заявлених вимог апеляційної скарги не надано та під час дослідження доказів в суді апеляційної інстанції не знайшли свого підтвердження, тому визнаються необґрунтованими.

Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП справа переглянута в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції, при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 294 КУпАП, суддя

ПОСТАНОВИВ:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Постанову судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 6 квітня 2023 року, якою на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, й оскарженню не підлягає.

Суддя Запорізького 
               апеляційного суду                                                 М.С. Тютюник