Справа № 133/1685/22
Провадження № 22-ц/801/691/2023
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кучерук І. М.
Доповідач:Стадник І. М.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
Іменем України
05 травня 2023 року	  	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача Стадника І.М., 
суддів Войтка Ю.Б., Міхасішина І.В.,
розглянув в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи
апеляційну скаргу ОСОБА_1 
на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 січня 2023 року, ухвалене під головуванням судді Кучерук І.М., повний текст якого складено 30 січня 2023 року
у справі №133/1685/22
за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» (позивач)
до ОСОБА_1 (відповідач)
про стягнення заборгованості за договором кредиту, - 
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У серпні 2022 року АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, в обґрунтування якого посилалось на те, що 25.03.2021 між ним та відповідачем укладено договір про споживчий кредит № 215_0119, за умовами якого відповідачу було надано кредит на споживчі цілі у розмірі 100 000 грн на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 24.03.2026, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 56 процентів річних. 
Банк свої зобов`язання перед відповідачем виконав повністю. Разом з тим, відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щомісячно вносити платежі на повернення кредиту та станом на 16.02.2022 розмір заборгованості становить 29 434,26 грн, яка складається із: 23 487,31 грн - суми прострочених чергових платежів за кредитом (основний борг); 5 729,47 грн - суми прострочених відсотків за користування кредитом; 77,46 грн – загальної суми 3% річних від прострочених сум по основному боргу та відсоткам; 140,02 грн – втрат від інфляції по кредиту та процентам. 
За вказаних обставин просив стягнути з відповідача розмір заборгованості у сумі 29 434,26 грн, та судові витрати зі сплати судового збору.
Рішення суду першої інстанції
Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 січня 2023 року позов задоволено. Стягнуто з  ОСОБА_1 , на користь Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головне управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк», заборгованість за договором кредиту № 215_0119 від 25.03.2021 в розмірі 29 434 грн 26 коп., а також 2 481 грн понесених позивачем судових витрат зі сплату судового збору.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
28 лютого 2023 року відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 полягають у тому, що 25 липня 2022 року, тобто до звернення позивача з позовом до суду і відкриття провадження в цивільній справі, він повністю погасив наявну перед банком заборгованість у сумі 29 434,16 грн. 
Узагальнені доводи і заперечення інших учасників справи
Від позивача АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії – Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому банк визнаючи ту обставину, що ОСОБА_1 дійсно погасив заборгованість по кредиту та по процентам 25.07.2022 року вказує на те, що відповідач не скористався правом подати відзив на позовну заяву разом із банківськими виписками по рахунку на підтвердження сплати боргу, а тому вважає рішення суду правильним. Крім того, подавши позов на захист порушеного права, банк був вимушений спалити судовий збір.
Провадження у справі в суді апеляційної інстанції
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29 березня 2023 року відкрито апеляційне провадження у справі, а ухвалою від 14 квітня 2023 року закінчено підготовчі дії та призначено справу до розгляду, який вирішено здійснювати без повідомлення учасників справи.
Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду в справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Частиною 9 статті 19 ЦПК України встановлено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення. 
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи те, що позивачем подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції у справі, яка не відноситься до категорії тих, що не може бути розглянута у порядку спрощеного позовного провадження (ч. 4 ст. 274 ЦПК України) з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (29 434,26 грн), колегією суддів вирішено призначити в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.
Встановлені судом першої інстанції обставини 
Судом встановлено, що 25.03.2021 між АТ «Ощадбанк» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №215_0119. 
Відповідно до п.2.1., п. 2.2., п. 2.3. Договору банк надав позичальнику кредит у розмірі 100 000 грн на споживчі цілі на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 24.03.2026.
Згідно з п.2.4. Договору процентна ставка за користування кредитними коштами у межах терміну кредитування встановлена на рівні 56 процентів річних та є фіксованою.
Відповідно до п. 3.3. Договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1 666,67 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 30 числа місяця наступного за звітним, починаючи з квітня 2021 року. 
Отже, підписанням договору про споживчий кредит № 215_0119 від 25.03.2021, кредитною заявою № 2706098818 від 24.03.2021, а також випискою по картковому рахунку підтверджується факт отримання відповідачем передбачених кредитним договором коштів.
Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем умов договору № 215_0119 від 25.03.2021 та наявність простроченої заборгованості в розмірі 29 434,26 грн., що станом на 16.02.2022 складалася із: 23 487,31 грн. - суми прострочених чергових платежів за кредитом (основний борг); 5 729,47 грн. - суми прострочених відсотків за користування кредитом; 77,46 грн. – загальної суми 3% річних від прострочених сум по основному боргу та відсоткам; 140,02 грн втрат від інфляції по кредиту та процентам. 
Позиція апеляційного суду
Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Задовольняючи вимоги банку суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за кредитним договором № 215_0119 від 25.03.2021 у заявленій сумі є простроченою, оскільки строк її сплати настав, а відповідач в односторонньому порядку не виконує договірні зобов`язання.
Проте такий висновок суду першої інстанції є помилковим з огляду на таке.
Підставою позову визначено невиконання кредитних зобов`язань відповідачем, що пов`язані з отриманням ним кредитних коштів у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України ).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно з частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.
Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Як вбачається з матеріалів справи, позов АТ «Державний ощадний банк України» до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за споживчим кредитом зареєстрований Козятинським міськрайонним судом Вінницької області 09 серпня 2022 року.
До позовної заяви банком додано докази на підтвердження позовних вимог та квитанцію про сплату судового збору.
Ухвалою Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 06 жовтня 2022 року, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін на 25 січня 2023 року.
За змістом заявлених позовних вимог, предметом спору у даній справі є кредитна заборгованість у розмірі 29 434, 26 грн, яка виникла на підставі невиконання відповідачем умов укладеного з позивачем договору про споживчий кредит.
Проте як встановлено апеляційним судом та не заперечується сторонами, 25 липня 2022 року, тобто до звернення банком до суду із цим позовом, відповідач ОСОБА_1 здійснив погашення кредитної заборгованості у сумі 29 434,26 грн, що також підтверджується виписками із рахунку.
Із зазначеного вбачається, що після того як банк розпочав роботу з примусового стягнення заборгованості, до моменту звернення до суду та до відкриття провадження у справі, відповідачем у повному обсязі сплачено заборгованість за кредитним договором, й тим самим повністю виконано кредитні зобов`язання перед позивачем, порушення яких стало підставою для звернення позивача до суду із позовом.
Отже предмет спору на момент вирішення питання про відкриття провадження у справі фактично вже був відсутній.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.
Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.
Поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.
Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.
Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.
Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.
Саме такий правовий висновок зроблено Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі N 638/3792/20 (провадження N 61-3438сво21).
Посилання позивача на неповідомлення відповідачем суду першої інстанції про погашення заборгованості у відзиві на позовну заяву не змінюють того факту, що така заборгованість була погашена ще до звернення банку до суду з позовною заявою. Саме не банку, як на особі, що здійснює професійну діяльність у відповідній сфері лежить обов`язок перевіряти підстави для пред`явлення позову перед його поданням. Разом з тим, банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором вже після того, як її було погашено, і банку було про це достовірно відомо. 
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі або залишити позовну заяву без розгляду - п. 4 ч. 1 ст. 374 ЦПК України,
Судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу (ч. 1 ст. 377 ЦПК України).
Отже рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 січня 2023 року підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю із закриттям провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмета спору.
Керуючись статтями 374, 376, 377, 381, 382-384, 389, 390 ЦПК України, суд, - 
постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 25 січня 2023 року скасувати, а провадження у справі №133/1685/22 за позовом Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії – Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, - закрити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, не підлягає.
Головуючий:  	І. М. Стадник 	
Судді:	Ю.Б. Войтко    І.В. Міхасішин