Справа № 136/1251/22
Провадження № 22-ц/801/942/2023
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кривенко Д. Т.
Доповідач:Голота Л. О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2023 року	Справа № 136/1251/22	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
Головуючого судді Голоти Л. О. (суддя – доповідач),
суддів Денишенко Т. О., Рибчинського В. П., 
розглянув у порядку письмового провадження справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання, 
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 09.02.2023 року, ухвалене у складі судді Кривенка Д. Т. у приміщенні суду в м. Липовець, - 
в с т а н о в и в :

05.09.2022 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на своє утримання, як повнолітня дочка, яка продовжує навчання.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач є батьком позивача, у шлюбі з матір`ю позивача він не перебував, хоча й до досягнення дочкою повноліття стабільно сплачував аліменти. 
Позивач, ще не досягнула 23-ох років та навчається на другому курсі, денної форми навчання на контрактній основі в Київському університеті культури і мистецтв, а термін навчання закінчується 30.06.2023 року. Позивачу необхідна матеріальна допомога від її батька відповідача, оскільки їй потрібно платити за гуртожиток та інші похідні з навчанням витрати, а сама працювати вона не може у зв`язку з навчанням. Матір позивача має інвалідність другої групи і не спроможна самостійно платити за навчання. 
Відповідач є працездатного віку, фінансово спроможний, працює, має будинок та автомобіль, а тому може сплачувати аліменти позивачу у зв`язку з її навчанням, як він це робив раніше до досягнення дочкою повноліття. 
Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у зв`язку з продовженням навчання на денній, контрактній формі навчання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) батька, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до 30.06.2023 року.
Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 09.02.2023 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, 03.04.2023 року ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу (вх № 2830), в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповноту з`ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.
Основними доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що батько позивача є працездатного віку, фінансово спроможний сплачувати аліменти, працює, а позивач у зв`язку з навчанням потребує матеріальної допомоги від батька. 
Відзив на апеляційну скаргу не надходив. 
Справа розглядається в порядку частини першої статті 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи. Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до наступних висновків.
Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 367 ЦПК України). 
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України).
Рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам статті 263 ЦПК України з таких підстав. 
У справі встановлено наступні обставини.
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Липовецьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 21.09.2018 року, батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_3 /а. с. 5/.
Установлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у шлюбі між собою не перебували. 
Згідно копії довідки до акта огляду МСЕК ОСОБА_3 має другу групу інвалідності з дитинства /а. с. 25/.
Згідно копії судового наказу Липовецького районного суду Вінницької області від 14.08.2015 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_1 в розмірі 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. /а. с. 13/.
Згідно копії договору № 37728 від 26.07.2021 року про підготовку фахівця з вищою освітою, ОСОБА_1  навчається на денній формі навчання на контрактній основі Київського університету культури (оплата навчання за семестр 9000,00 грн) у Київському університеті культури, а термін навчання закінчується 30.06.2023 року. /а. с. 8-9/.
Відповідно до копії довідки Київського університету культури від 08.08.2022 року № 903, ОСОБА_1 дійсно є студентом ІІ курсу, денної форми навчання на контрактній основі, Київського університету культури, IV рівня акредитації. Термін навчання: з 01.09.2021 року по 30.06.2023 року. /а. с. 11/.
Між ОСОБА_1 та Київським університетом культури укладено контракт від 27.08.2021 року на проживання в гуртожитку АДРЕСА_1 на 2021/2022 навчальний рік. /а. с. 10/.
Відповідно до довідки Липовецької міської ради № 2752 від 04.08.2021 року ОСОБА_4 проживає за адресою АДРЕСА_2 разом з донькою ОСОБА_1 , яка перебуває на утриманні матері. /а. с. 7/.
Згідно довідки Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області № 4196 від 28.10.2021 року про реєстрацію місця проживання, ОСОБА_1 з 13.01.2015 року по теперішній час проживає по АДРЕСА_2 . /а с. 6/.
Відповідно до копії довідки Липовецької міської ради від 22.12.2021 року № 24/1-13 ОСОБА_2 працює з 20.10.2021 року по даний час на посаді оператора газової котельні КЗ «Липовецький міський будинок культури». /а. с. 12/.
Відповідно до наданого розрахунку зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 50949994 за період з 29.07.2015 року по 01.08.2021 року ОСОБА_2 сплачено ОСОБА_3 52003,40 грн. /а. с. 15/.
Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 26.08.2022 року сплачувались аліменти на дочку. /а. с. 16/.
Згідно з витребуваної судом від Липовецького РСП КП «ВООБТІ» та ГУ Держгеокадастру інформації про наявність у відповідача нерухомого майна встановлено, що у власності відповідача перебуває житловий будинок по АДРЕСА_3 , а також дві земельні ділянки за вказаною адресою: площею 0,1000 га – для будівництва та обслуговування житлового будинку; площею 0,0505 га для ведення особистого селянського господарства. /а. с. 36, 46/.
Згідно з витребуваної судом від ГУ ДПС у Вінницькій області інформації про доходи відповідача з`ясовано, що Відділом культури молоді та спорту Липовецької РДА, КЗ «Липовецький міський будинок культури» за 2021 рік відповідачу було виплачено заробітну плату в сумі 29794,69 грн, а Вінницьким обласним центром зайнятості, Управлінням праці та соціального захисту населення відповідачу було виплачено соціальні виплати в сумі 9940,76 грн. 
Крім того, КЗ «Липовецький міський будинок культури», з січня по квітень 2022 року, відповідачу було виплачено заробітну плату в сумі 19717,80 грн, а Вінницьким обласним центром зайнятості, Управлінням праці та соціального захисту населення, з січня по червень 2022 року, відповідачу було виплачено 9787,35 грн соціальних виплат. 
/а. с. 40-42/.
За інформацією з РСЦ МВС України за відповідачем зареєстровані транспортні засоби: САЗ3507 – 1992 року випуску; ПГМФ830410 – 2020 року випуску. /а. с. 49/.
Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є необґрунтованими, адже відповідач не спроможний надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання. 
Висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ґрунтується на неповному з`ясування обставин справи, зроблений за неправильного застосування норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права з огляду на наступне. 
Відповідно до положень статті 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття.
Статтею 199 СК України установлено, що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Так, пунктом 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.
Подаючи до суду позовну заяву, особа має довести наявність вищевказаних фактів, які надають право стягувати аліменти на повнолітню дочку, сина, що продовжують навчання.
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У справі встановлено, що ОСОБА_1  навчається на денній формі навчання на контрактній основі (оплата навчання за семестр 9000,00 грн) у Київському університеті культури і мистецтв, а термін навчання закінчується 30.06.2023 року, що підтверджується копією договору № 37728 про підготовку фахівця з вищою освітою від 26.07.2021 року /а. с. 8-9/.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України надано суду докази того, що вона продовжує навчання на денній формі, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від свого батька, який працює, є працездатного віку, забезпечений житлом та автомобілем, має у власності також інше нерухоме майно (дві земельні ділянки), а тому має можливість сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання.
При цьому, позивач, яка зареєстрована та проживає у м. Липовець, навчається у м. Києві, є студенткою денної форми навчання, знімає гуртожиток, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги від батька. Мати позивача є інвалідом 2 групи.
Позивачем надано суду докази здійснення витрат на навчання (копію квитанції № 132 від 16.08.2021 року /а. с. 22/, копію квитанції № 39 від 22.08.2022 року /а. с. 17/, копію квитанцій № 0.0.2246172736.1 від 27.08.2021 року, копію квитанції № 0.0.226172736.1 від 27.08.2021 року /а. с. 18/, копію квитанції № 92 від 17.09.2021 року /а. с. 21/, копію квитанції № 1 від 22.11.2021 року /а. с. 20/, копію квитанції № 49 від 08.02.2022 року /а. с. 19/).
Відповідачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів на підтвердження тієї обставини, що його майновий стан не дозволяє йому сплачувати аліменти на повнолітню дочку, яка продовжує навчання. Доказів того, що відповідач має на утриманні інших осіб та несе витрати на їх утримання суду не надано. 
Вінницький апеляційний суду враховує й те, що відповідачем не було подано відзив на позов із спростуванням позовних вимог, а також відзив на апеляційну скаргу. 
Отже суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що майновий стан відповідача не дозволяє надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання, адже відповідно до частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 
Наявність в матеріалах справи доказів про постійний дохід відповідача, про право власності на рухоме та нерухоме майно, відсутність заперечень з його боку щодо заявлених вимог, у своїй сукупності свідчить про наявність у ОСОБА_2 можливості надавати доньці матеріальну допомогу.
У відповідності до вимог частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка/ син, а також самі дочка/син, які продовжують навчання.
Норма даної частини статті 199 СК написана з урахуванням того, що з позовом про стягнення аліментів звертається той із батьків, який несе весь тягар обов`язку по утриманню дочки/сина і потребує часткового покриття своїх витрат, пов`язаних з їх навчанням або ж дочка/син, які потребують даної допомоги.
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. (пункт 1 -3 частини першої статті 376 ЦПК України). 
Виходячи з наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про обґрунтованість аргументів апеляційної скарги, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення позову. 
Щодо вирішення судом першої інстанції питання щодо розподілу судових витрат.
Відповідно до частини першої, другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову-на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач при зверненні до суду першої інстанції та при подання апеляційної скарги звільнена від сплати судового збору відповідно до пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».
З огляду на зазначене, з ОСОБА_2 підлягаю стягненню на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в сумі 992,40 грн та за подання апеляційної скарги в сумі 1488,60 грн, всього 2481 грн. 
Керуючись частиною четвертою статті 258, частиною першою статті 259, статтями 367, 369, 374, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, суд апеляційної інстанції, - 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Липовецького районного суду Вінницької області від 09.02.2023 року у даній справі скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позовні вимоги  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання задовольнити.
Стягнути з  ОСОБА_2 (РНОКПП  НОМЕР_2 )на користь  ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) аліменти у зв`язку з продовженням навчання на денній, контрактній формі навчання в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) батька, щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову (05.09.2022 року) і до 30.06.2023 року.
Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір за подання позовної заяви в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок та за подання апеляційної скарги в сумі 1488 (одна тисяча чотириста вісімдесят вісім) гривень 60 копійок.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя Л. О. Голота
       
Судді: Т. О. Денишенко 

В. П. Рибчинський