ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 травня 2023 року		Справа № 300/2907/22 пров. № А/857/4122/23	
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача – Качмара В.Я.,
суддів – Большакової О.О., Мікули О.І.,
при секретарі судового засідання – Юрченко М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області на ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року (суддя Кафарський В.В., м.Івано-Франківськ), - 

ВСТАНОВИВ:

У липні 2022 року ОСОБА_1 , звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі – ГУПФ) в якому просив:
визнати протиправною відмови відповідача щодо проведення перерахунку пенсії позивачу, яка призначена по інвалідності, відповідно до нової довідки про розмір грошового забезпечення Департаменту персоналу МВС України від 31.08.2021 №22/6-5165 (далі – Довідка) без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатності, з 01.12.2019;
зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.12.2019 відповідно до Довідки із врахуванням підвищення розміру прожиткового мінімуму і індексації пенсії, виходячи з відсоткового значення пенсії 80% без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатності, та здійснити виплату донарахованої частини пенсії в сумі 193001,75 грн без обмеження будь-яким строком одним платежем.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 5 січня 2023 року, позов задоволено частково: визнано протиправними дії ГУПФ щодо обмеження з 01.12.2019 пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром; зобов`язано ГУПФ здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії по інвалідності із врахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, премії, зазначених у Довідці, виходячи із відсоткового значення розміру пенсії 80% без обмеження її максимальним розміром десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність, з 01.12.2019 з урахуванням виплачених сум. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено. 
07.02.2023 позивач звернувся до суду першої інстанції із заявою про роз`яснення рішення суду (далі – Заява), в якій просив роз`яснити рішення суду в частини, що стосується:
чи обмежується перерахунок та виплата пенсії по інвалідності ОСОБА_1 із врахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, премії зазначених у Довідці, виходячи із відсоткового розміру пенсії 80% без обмеження її максимальним розміром лише періодом з 01.12.2019 по 30.02.2022 згідно рішення суду?;
чи зобов`язане ГУПФ при виконанні рішення суду з 01.03.2022 і в подальшому після перерахунків пенсії з інших дат, зокрема у зв`язку із зміною розміру грошового забезпечення, підвищення розміру прожиткового мінімуму, індексацією пенсії, проведеної відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 «Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році» (далі – Постанова) пенсійні виплати ОСОБА_1 здійснювати у визначених законодавством розмірах без їх обмеження максимальним розміром?.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року Заяву задоволено. Роз`яснено, що при виконанні рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року в справі №300/2907/22 з 01.03.2022 і в подальшому після перерахунків пенсії з інших дат, зокрема у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення, індексацією, проведеної відповідно до Постанови №118 пенсійні виплати ОСОБА_1 здійснювати у визначених законодавством розмірах без їх обмеження максимальним розміром.
Не погодившись з постановленою ухвалою її оскаржив відповідач, який покликаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить таку скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні Заяви відмовити.
У поданій апеляційній скарзі зазначає, що виплати за рішенням судів, якими зобов`язано пенсійні органи здійснити перерахунок та виплату пенсії без обмеження максимальним строком, продовжуються до внесення змін до норм законодавства, якими керувався суд при винесенні рішення або до зміни умов пенсійного забезпечення одержувача. Пунктом 2 Постанови №118, установлено, що з 01.03.2022 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31.12.2021 включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Тому з 01.02.2023 пенсія позивача виплачується в розмірі 22699,15 грн. Зазначає, що у спосіб яким суд роз`яснив рішення суду здійснюється захист ще не порушених прав заявника у майбутньому, що суперечить норма Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає судове рішення суду законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
ГУПФ в судове засідання не надіслало свого представника, про дату, час та місце розгляду справи повідомлено належним чином.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача-заявника, перевіривши матеріали справи, апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості вимог Заяви та необхідності роз`яснення виконання рішення суду.
Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.
Як видно з матеріалів справи, на виконання рішення суду відповідачем з 01.02.2023 проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення, виходячи із відсоткового забезпечення пенсії 80 % та з урахуванням індексації розміру пенсії згідно Постанови №118. Підсумок пенсії з надбавками становить 26112,37, з урахуванням максимального розміру пенсії: 22699,15 грн (а.с.138).
Відповідно до частини першої статті 254 КАС за заявою учасника справи, державного виконавця суд роз`яснює ухвалене ним судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення, шляхом постановлення ухвали.
За змістом частини другої статті 254 КАС суд розглядає заяву про роз`яснення судового рішення у порядку, в якому було ухвалено відповідне судове рішення, протягом десяти днів з дня її надходження.
Це означає, що роз`яснення судового рішення є за своєю правовою суттю одним із способів усунення його недоліків, але без виправлення і постановлення додаткового рішення цим же судом.
Виходячи із системного тлумачення положень вказаних норм роз`яснення судового рішення – це засіб виправлення недоліків судового акта, який полягає в усуненні неясності судового акта і викладенні рішення суду у більш ясній і зрозумілій формі.
Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суть рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.
При цьому роз`яснено може бути виключно рішення, яке підлягає виконанню.
Роз`яснення судового рішення зумовлено його нечіткістю за змістом, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб стосовно яких воно ухвалене, так і для тих, що будуть здійснювати його виконання. Інакше кажучи це стосується випадків, коли недотримані вимоги ясності, визначеності такого судового рішення адміністративного суду. Невизначеність судового рішення означає, що таке рішення містить положення, з приводу яких виникають суперечки щодо його розуміння та під час виконання.
Сама суть роз`яснення полягає в тому, що суд не повинен давати відповідь на нові вимоги або на невирішені вимоги, він лише має пояснити положення постановленого ним рішенням, які нечітко ним сформульовані, або є незрозумілими для зацікавлених осіб, що позбавляє його можливості реалізації або оскарження.
Необхідно зазначити, що роз`яснення резолютивної частини рішення не може замінювати його змісту, а заміна форми викладення, внесення змін до змісту, більш повно і ясно наведення окремих частин рішення заборонене законом.
Дане правило має виключення, за умови, якщо резолютивна частина рішення викладена таким змістом, який є незрозумілим.
За змістом спірних відносин встановлено, що пенсія позивача має регулярний та постійний характер, а тому законодавчо не обмежена в якомусь часовому періоді.
Апеляційний суд вказує, що зазначення в судовому рішенні «кінцевої дати» не є необхідним у судових рішеннях, в яких вирішувалось право позивача на отримання пенсії у відповідному розмірі. Відтак обмеження нарахування та виплати пенсії «без обмеження максимальним розміром виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 80% сум грошового забезпечення» будь якою кінцевою датою без скасування таких виплат або права на них шляхом постановлення спеціального законодавчого акту суперечить змісту спірних відносин та чинному законодавству України, яким регулюються ці правовідносини.
Крім того, апеляційний суд наголошує на тому, що відповідач зобов`язаний виплачувати суми пенсії, визначені у судовому рішенні, до того часу, поки не зміниться відповідне законодавство, на підставі якого суд прийняв своє рішення.
Вказані висновки суду, викладені у постанові Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі №308/2897/18.
Крім того, з 20.12.2016, дня прийняття рішення Конституційним Судом України №7-рп/2016, обмеження максимальним розміром пенсії є протиправним.
В розглядуваному випадку, скаржник не заперечує, що станом на час виконання рішення суду (01.02.2023) пенсія позивача виплачується із застосуванням обмеження максимальним розміром.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
У порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені, не визнані або оспорюванні права. Суд не може під час прийняття рішення по суті справи, вирішувати питання щодо правовідносин, які можливо будуть мати місце в майбутньому.
З матеріалів справи видно, що предметом розглядуваного спору за наслідками якого було прийняте рішення суду, яке позивач просить роз`яснити були неправомірні дії відповідача щодо застосування при перерахунку пенсії на підставі Довідки з 01.12.2019 обмеження максимальним розміром пенсії десятьма прожитковими мінімумами.
На виконання рішення суду, як уже зазначено вище, відповідач при перерахунку пенсії, вкотре застосував обмеження максимальним розміром.
Таке обмеження ГУПФ пояснює насамперед тим, що при проведеному перерахунку останнім проіндексовано пенсію скаржника на виконання вимог Постанови №118, в якій вказано, що з 01.03.2022 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що Постанова №118 набрала чинності 01.03.2018, а перерахунок пенсії у розглядуваній справі на виконання рішення суду, здійснено відповідачем з 01.02.2023.
Водночас, слід вказати, що перерахунок пенсії згідно Постанови №118, не був предметом спору у даній справі, а тому суд не може роз`яснювати те, що не входило в предмет дослідження по справі та не було об`єктом судового розгляду.
Роз`яснення рішення суду у спосіб, що наведений судом в оскаржуваній ухвалі, в частині того, що рішення суду має бути виконано «в подальшому після перерахунків пенсії з інших дат, зокрема у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення, індексацією, проведеної відповідно до Постанови №118, пенсійні виплати ОСОБА_1 здійснювати у визначених законодавством розмірах без їх обмеження максимальним розміром» є вирішенням вимог на майбутнє, які або не були предметом спору конкретно у цій справі або спірні відносини щодо яких ще не виникли.
До того ж, апеляційний суд констатує, що рішення суду, зокрема його резолютивна частина щодо зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.12.2019 відповідно до Довідки із врахуванням підвищення розміру прожиткового мінімуму і індексації пенсії, виходячи з відсоткового значення пенсії 80% без обмеження її максимального розміру десятьма прожитковими мінімумами є повністю чіткою, зрозумілою та не викликає двозначне трактування, яке б могло бути підставою для його роз`яснення чи певних труднощів при його виконанні.
У разі ж виникнення питання про те, що відповідачем за наслідками проведеного перерахунку з 01.02.2023 на підставі Довідки такий проведено з обмеженням максимального розміру пенсії, всупереч рішенню суду, то таке має вирішуватись в порядку статті 383 КАС шляхом подання до суду першої інстанції заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Заява задоволенню не підлягає, рішення суду є чітким та зрозумілим, а обраний позивачем фактично спосіб захисту не призведе до належного виконання відповідачем рішення суду.
Відповідно до частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, що призвело до безпідставного задоволення Заяви, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 308, 310, 312, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області задовольнити.
Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 лютого 2023 року скасувати.
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення рішення суду відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач	 	В. Я. Качмар 	
судді	 	О. О. Большакова 	
 	 	О. І. Мікула  	
Повне судове рішення складено 4 травня 2023 року.