ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/10234/19                                                                  Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  06 квітня 2023 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Лічевецького І.О., суддів - Оксененка О.М., Мельничука В.П., при секретарі - Рейтаровській О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Національне агентство з питань державної служби, про стягнення середнього заробітку,

ВСТАНОВИВ

У поданій до суду в травні 2019 р. позовній заяві ОСОБА_1 зазначав, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09.10.2015 р. та постановою Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2016 р. у справі № 826/6583/14 його поновлено на посаді директора Департаменту управління персоналом і організаційно-документального забезпечення Міністерства соціальної політики України з 04 березня 2014р.
Статтею 129-1 Конституції України установлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.
Стверджуючи, що в порушення наведених законодавчих приписів Основного Закону України відповідач не видав наказ про поновлення його на роботі, ОСОБА_1 просив на підставі ст. 236 Кодексу законів про працю України стягнути з Міністерства соціальної політики України середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 16 грудня 2016 р. по 20 травня 2019 р. у розмірі 371  223 грн. 30 коп.
Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення окружним адміністративним судом норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати згадане рішення та ухвалити постанову про задоволення позову.
Зокрема, ОСОБА_1 зазначає, що суд попередньої інстанції помилково відмовив у задоволенні позову з тих підстав, що на момент розгляду і вирішення і справи відповідач не видав наказ про поновлення його на роботі.
На думку апелянта окружний адміністративний суд також дійшов помилкового висновку про те, що розгляд спірного питання ним обрано не у спосіб, визначений законом, оскільки питання про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення має розглядатись у порядку ст. 383 КАС України.
Перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом попередньої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
Судом попередньої інстанції встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2015 р. у справі № 826/6583/14 визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства соціальної політики України № 175к від 28 лютого 2014 р. «Про звільнення ОСОБА_1 », поновлено позивача на посаді директора Департаменту управління персоналом і організаційно-документального забезпечення з 22 квітня 2014 р. та стягнуто на його користь середньомісячний заробіток з 22 квітня 2014 р., але не більш як за один р. Постанову суду в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.
Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 р. постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2015 р. в частині стягнення з Міністерства соціальної політики України на користь ОСОБА_1 середнього заробітку скасовано та ухвалено судове рішення, яким стягнуто з відповідача середній заробіток за період з 22 квітня 2014 р. по 23 грудня 2015 р. включно у розмірі 260 842 грн. 95 коп. В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 09 жовтня 2015 р. залишено без змін.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2016 р. постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 23 грудня 2015 р. скасовано.
Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 09 жовтня 2015р.: 
- змінено в частині дати поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Департаменту управління персоналом і організаційно-документального забезпечення Міністерства соціальної політики України з 22 квітня 2014 р. на 04 березня 2014 р.;
- скасовано в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2018 р., залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 серпня 2018 р. та постановою Верховного Суду від 15 лютого 2019 р., з Міністерства соціальної політики України на користь ОСОБА_1 стягнуто середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 березня 2014 р. по 15 грудня 2016 р. у розмірі 431    038 грн. 35 коп. без врахування податку на заробітну плату та інших обов`язкових платежів.
Сторонами не заперечується, що судове рішення про поновлення ОСОБА_1 на посаді Міністерством соціальної політики України не виконано.
Згідно з частиною другою  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Відповідно до статті 129-1 Основного Закону України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Статтею 370 КАС України  установлено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для  учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
За змістом частини 1 статті 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.
Відповідно до частин 1 та 2  статті 235 Кодексу законів про працю України  (надалі за текстом - «КЗпП України») у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог  Закону України «Про запобігання корупції»  іншою особою,  працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.
При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові  середнього заробітку  за час  вимушеного прогулу  або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної  роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року  не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.
Стаття 236 КЗпП України  передбачає, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому  середнього заробітку  або різниці в заробітку за час затримки.
Таким чином, затримка виконання рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника тягне обов`язок роботодавця виплатити такому працівникові середній заробіток за весь час затримки.
Помилковим є твердження Міністерства соціальної політики України про те, що у нього були поважні причини для не видання наказу про поновлення ОСОБА_1 .
Стаття 236 КЗпП України  не містить жодних застережень, щодо звільнення власника або уповноваженого ним органу від відповідальності за затримку виконання рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.
Суд звертає увагу на те, що наведений обов`язок виплатити поновленій на посаді особі середній заробіток за час вимушеного прогулу не залежить від обставин та причин невиконання судового рішення про поновлення такої особи на посаді.
Аналіз правових норм чинного законодавства, що регулює правовідносини в сфері проходження громадянами публічної служби та звільнення з публічної служби, дає підстави для висновку, що рішення судів про поновлення на роботі є обов`язковими та виконуються негайно з часу його оголошення, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.
Водночас, рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.
Відповідно до  статті 236 КЗпП України  виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі проводиться незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно із фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.
Ухвалюючи рішення у справі, окружний адміністративний суд помилково послався на те, що оскільки судове рішення про поновлення позивача на посаді залишилось не виконаним до цього часу, то неможливо визначити період затримки його виконання.
На переконання судової колегія ця обставина не може бути підставою для звільнення відповідача від обов`язку виплатити середній заробіток за час затримки виконання судового рішення.
Позивач не позбавлений права просити суд стягнути на його користь середній заробіток за певний період невиконання судового рішення, так само як і в подальшому звернутись з позовом про стягнення середнього заробітку за інший період.
Що стосується висновку суду попередньої інстанції про те, що в силу положень  статті 383 КАС України  позивач повинен звернутися до суду першої інстанції, який розглядав спір, із заявою про виплату середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення, а не з новим публічно-правовим спором про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, колегія суддів уважає такі висновки безпідставними, оскільки приписи статті 383 КАС України  стосуються виконання рішення суду про поновлення на посаді, водночас предметом спору у цій справі є стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду, що не охоплюється судовим рішенням про поновлення на роботі.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 червня 2018 р., яке набрало законної сили, встановлено, що середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 становила 616 грн. 65 коп.
У період з 16.12.2016 р. по 20.05.2019 р. включно судове рішення залишалось невиконаним протягом 604 робочих днів.
Таким чином, середній заробіток за час затримки виконання рішення суду становить 372  456 грн. 60 коп. (604 х 616, 65). 
Оскільки позивач просив стягнути 371  223 грн. 30 коп., судова колегія приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, без утримання податків та обов`язкових платежів із цієї суми.
Відповідно до вимог п. 2 частини  першої  статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України    за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись статтями 315, 317, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 
ПОСТАНОВИВ 

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 листопада 2022 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Стягнути з Міністерства соціальної політики України (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10, код ЄДРПОУ 37567866) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі за період з 16.12.2016 р. по 20.05.2019 р. у розмірі 371 223 (триста сімдесят одна тисяча двісті двадцять три) грн. 30 коп.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття.
Касаційна скарга на постанову суду може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
          Постанову складено в повному обсязі 11 квітня 2023 р.

Головуючий                    суддя                                                            І.О.Лічевецький

суддя                                                             О.М.Оксененко

суддя                                                             В.П.Мельничук