КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

____________________________________
Справа  №761/31073/21
Апеляційне провадження
 № 22-ц/824/659/2023
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
14 квітня 2023 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:             
                           судді-доповідача                Рейнарт І.М. 
                           суддів                                  Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Аксаітової Марії Юріївни на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року (суддя Макаренко І.О.) про передачу на розгляд до іншого суду цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,
 
встановив:
 
у серпні 2021р. позивач звернувся до суду з позовом про солідарне стягнення з відповідачів грошових коштів у розмірі 10 000 доларів США та окремо з ОСОБА_2 690 000 доларів США, в еквіваленті в гривні за офіційним курсом Національного банку України на день винесення рішення, а також судових витрат.
Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що він передав ОСОБА_2 700 000 доларів США, що підтверджується відповідними розписками: від 22 серпня 2012 року на суму 200 000 доларів США; від 3 жовтня 2012 року на суму 100 000 доларів США; від 4 жовтня 2012 року на суму 100 000 доларів США; від 11 жовтня 2012 року на суму 200 000 доларів США та від 16 жовтня 2012 року на суму 100 000 доларів США, у рахунок оплати 50% корпоративних прав підприємства, яке володіє торгово-розважальним центром «Французький бульвар». Таким торгово-розважальним центром володіє ТОВ «Аксіома», а одним із учасників вказаного товариства є ОСОБА_2 .
Позивач стверджував, що сподівався на отримання у майбутньому у власність корпоративних прав ТОВ «Аксіома», тому передавав грошові кошти ОСОБА_2 , який є одним з учасників ТОВ «Аксіома». Однак, корпоративні права ТОВ «Аксіома» на нього оформлені не були, а грошові кошти не повернуті, тому наявні підстави для стягнення цих грошових коштів, як таких, що набуті без достатньої правової підстави.
Також позивач зазначав, що 14 січня 2013 року уклав з ОСОБА_3 договір поруки, відповідно до якого остання взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати перед ним за виконання ОСОБА_2 зобов`язань за вищезазначеними розписками в обсязі 10 000 доларів США, в тому числі повернути грошові кошти у зазначеному розмірі, у випадку не передання йому корпоративних прав у товаристві, що володіє ТРЦ «Французький бульвар».
Позивач посилався на те, що між ним та ОСОБА_2 не було укладено договору купівлі-продажу корпоративних прав, уступки корпоративних прав або будь-якого іншого договору, який би передбачав передання однією стороною грошових коштів, а іншою стороною - корпоративних прав або прав на нерухомість. Відтак, відсутній чинний договір між сторонами та відповідно достатня підстава для набуття та збереження ОСОБА_2 переданих грошових коштів, тому вони підлягають стягненню відповідно до положень ст. 1212 ЦК України.
Подаючи позовну заяву до Шевченківського районного суду міста Києва, позивач посилався на те, що ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , а тому підсудність позову визначається відповідно до ч. 15 ст. 28 ЦПК України.
Ухвалою  судді Шевченківського районного суду  міста Києва від 27 вересня 2021 року відкрито провадження у справі та призначене підготовче судове засідання.
Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року справу передано на розгляд до Октябрського районного суду міста Полтави за підсудністю.
На вказану ухвалу суду представник ОСОБА_1 - адвокат Аксаітова М.Ю. подала апеляційну скаргу. 
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 листопада 2022 року справу призначено судді-доповідачу ОСОБА_4.
Розпорядженням керівника апарату Київського апеляційного суду №131/06.1-01/23 від 1 березня 2023 року призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 з посади судді Київського апеляційного суду у зв`язку із поданням заяви про відставку.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 1 березня 2023 року справу призначено колегії суддів: Рейнарт І.М. - головуючий суддя, Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.
У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - адвокат Аксаітова М.Ю. просить ухвалу суду скасувати та направити справу для подальшого розгляду до Шевченківського районного суду міста Києва.
Представник позивача зазначає, що предметом позовних вимог є вимога про стягнення грошових коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, як таких, що набуті без достатніх правових підстав. Такі вимоги не є вимогами щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину, такі вимоги не ґрунтуються на законодавстві, що регулює укладання, зміну, розірвання і виконання правочину, а регулюються положеннями Цивільного кодексу щодо набуття, збереження майна без достатньої правової підстави.
Представник позивача стверджує, що між позивачем та ОСОБА_2 відсутні договори та правочини, які стосуються предмету спору та відповідно відсутні спори щодо їх укладання, зміни, розірвання і виконання. Позивач вважає, що передав грошові кошти ОСОБА_2 без достатніх правових підстав, а тому положення про виключну підсудність, зокрема ч. 7 ст. 30 ЦПК України, не підлягають застосуванню.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 - адвокат Шамраєв М.Є. просить залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та правомірність передачі справи за територіальною підсудністю, оскільки наявність договору поруки, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 , свідчить про наявність основного зобов`язання, за виконання якого боржником, поручився перед кредитором поручитель.
Також представник відповідача зазначає, що факт виникнення зобов`язання з передачі 50% корпоративних прав підприємства, що володіє торгово-розважальним центром «Французький бульвар» у місті Харкові, підтверджується тим, що грошові кошти за розписками були отриманні в якості авансу за угодою від 2 листопада 2012 року щодо відчуження корпоративних прав. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду про передачу справи на розгляд до іншого суду розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Передаючи справу на розгляд до Октябрського районного суду міста Полтави, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем у поданому позові об`єднані вимоги, пов`язані із виконанням основного зобов`язання, та вимоги щодо договору, укладеного для забезпечення виконання основного зобов`язання. Відповідач за основним зобов`язанням ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що відноситься до територіальної юрисдикції Московського районного суду м. Харкова. Разом з цим, Верховний Суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінив територіальну підсудність судових справ Московського районного суду м. Харкова Октябрському районному суду м. Полтави.
 Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Стаття 28 ЦПК України визначає підсудність справ за вибором позивача.
Зокрема, згідно ч. 15 ст. 28 ЦПК України позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.
Частина 7 статті 30 ЦПК України визначає, що у випадку об`єднання позовних вимог щодо укладання, зміни, розірвання і виконання правочину з вимогами щодо іншого правочину, укладеного для забезпечення основного зобов`язання, спір розглядається судом за місцезнаходженням відповідача, який є стороною основного зобов`язання.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилався на положення статті 1212 ЦК України та зазначав, що відповідачем ОСОБА_2 , отримані за розписками грошові кошти, утримуються без правової підстави.
Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 
З приєднаних до позовної заяви копій розписок вбачається, що грошові кошти передавалися ОСОБА_5 ОСОБА_2 у якості авансу оплати 50% корпоративних прав компанії, яка володіє ТРЦ «Французький бульвар».
Також у позовній заяві позивач зазначив, що передавав грошові кошти ОСОБА_2 , який є одним з учасників ТОВ «Аксіома», так як сподівався на отримання в майбутньому у власність корпоративних прав ТОВ «Аксіома». Однак, до часу пред`явлення позову до суду корпоративні права ТОВ «Аксіома» йому не оформлені.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.
Враховуючи, що зобов`язання ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 забезпечені порукою ОСОБА_3 , позовні вимоги пред`явлені до ОСОБА_2 та поручителя ОСОБА_3 , колегія суддів вважає, що у даному спорі є сторона за основним зобов`язанням та поручитель, а відтак наявні підстави для застосування положень ч. 7 ст. 30 ЦПК України.
Згідно частини 1 статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (пункт 1).
Виходячи з того, що ОСОБА_2 не проживає на території Шевченківського району міста Києва, суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що дана справа не підсудна Шевченківському районному суду міста Києва та направив її суду, за місцем проживання відповідача ОСОБА_2 .
Доводи апеляційної скарги, що предметом позовних вимог є вимога про стягнення грошових коштів на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України, як таких, що набуті без достатніх правових підстав, що між позивачем та ОСОБА_2 відсутні договори та правочини, які стосуються предмету спору та відповідно відсутні спори щодо їх укладання, зміни, розірвання і виконання, тому відсутні підстави для застосування ч. 7 ст. 30 ЦПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки аналіз вказаної норми процесуального права свідчить, що вона підлягає застосуванню у разі об`єднання позовних вимог про виконання зобов`язання з вимогами, які ґрунтуються на правочині, який був укладений для забезпечення основного зобов`язання. 
Оскільки позивач об`єднав вимоги до ОСОБА_2 , які ґрунтуються на положеннях ст. 1212 ЦК України, з вимогами до поручителя ОСОБА_3 , які ґрунтуються на положеннях ст. 554 ЦК України, справа підлягає розгляду судом за місцем проживання сторони за основним зобов`язанням.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи, що судом першої інстанції не були допущені порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК  України, апеляційний суд
 
                                                         постановив:
 
апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Аксаітової Марії Юріївни залишити без задоволення, ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 13 жовтня 2022 року - без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач                                                                 І.М. Рейнарт

Судді                                                                                    Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк