Номер провадження: 33/813/529/23
Номер справи місцевого суду: 522/3989/23 
Головуючий у першій інстанції Свячена Ю. Б. 
Доповідач Артеменко  І. А.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.04.2023 року                                                                         м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду – Артеменко І.А.,
за участю: секретаря судового засідання – Янковської Ю.Л.,
особи, що притягується до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 ,
адвоката - Ковтун О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Приморського районного суду м.Одеси від 09 березня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
встановив:
Оскаржуваною постановою визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави у розмірі 17000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави у розмірі 536,80 грн. (а.с.8-9).
За протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №428743 від 09.02.2023 водій ОСОБА_1 09 лютого 2023 року о 22 год. 44 хв. за адресою: вул. Гаванна, 6 в м. Одесі, керував транспортним засобом Volhswagen Caddy, державний номер НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає дійсності. Від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився (а.с.3).
Не погоджуючись із постановою суду, ОСОБА_1 звернувся до суду через засоби поштового зв`язку із апеляційною скаргою, в якій просив суд поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову Приморського районного суду м.Одеси від 09.03.2023 та закрити провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
В обґрунтування причин пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначив, що про дату, час судового засідання та винесення оскаржуваної постанови про притягнення до відповідальності, його сповіщено не було. Зі змістом постанови суду ознайомився лише після того, як адвокат в його інтересах ознайомився з матеріалами справи -17.03.2023.
В обґрунтування вимог про скасування постанови та закриття провадження по справі ОСОБА_1 в апеляційній скарзі зазначив, що: 
- судом в порушенні вимог ст.277-2 КУпАП не повідомлено його про розгляд справи, чим позбавлено його можливості надати особисті пояснення по справі та обґрунтувати свою позицію;
- працівниками поліції порушено порядок направлення водія для проходження огляду з метою встановлення алкогольного сп`яніння. Зокрема, він як водій відмовився пройти перевірку на сп`яніння за допомогою «Драгера», але не від проходження огляду у медичному закладі, який не був запропонований працівниками поліції та відповідного направлення йому не видавали;
- під час зупинки працівники поліції не повідомили про причини зупинки транспортного засобу;
- наявне в матеріалах справи направлення на медичний огляд до закладу охорони здоров`я не було йому працівниками поліції запропоновано отримати, не ознайомлено з його змістом. З наявних відеозаписів не вбачається коли саме зазначене направлення було складено;
- не були залучені свідки при складанні протоколу; 
- протокол про адміністративне правопорушення не може бути визнаний належним доказом у справі у розумінні вимог ст.251 КУпАП;
- відсутні докази його вини у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, що виключає наявність в його діях складу адмінправорушення;
- відеозапис з нагрудної камери поліцейського, що наявний в матеріалах справи, не відповідає вимогам чинного законодавства, з огляду на його не безперервність;
- суду не надано доказів керування ОСОБА_1 автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, відмови від проходження огляду на місці зупинки за допомогою Драгера та у медичному закладі.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1  та адвокат Ковтун О.С.в його інтересах підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги.
З метою встановлення права на справедливий суд, забезпечення завдання КУпАП щодо охорони прав і свобод громадян, дотримання принципу здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності апеляційний суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши особу, що притягується до відповідальності та її адвоката, вважає необхідним задовольнити клопотання ОСОБА_1 , поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, апеляційну скаргу задовольнити, постанову суду першої інстанції – скасувати, провадження по справі закрити з огляду на таке.
Відповідно до ст.294 КУпАП постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених ч.5 ст.7 та ч.1 ст.287 цього Кодексу.
Частина 1 ст. 268 КУпАП передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Згідно з ч.1 ст.285 КУпАП копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
З матеріалів справи встановлено, що справа розглянута судом першої інстанції 09 березня 2023 року без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, яка належним чином була повідомлена про слухання справи.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №428743 від 09.02.2023 вбачається, що ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи в Приморському районному суді м.Одеси 09 березня 2023 року о 10:00 год., однак від підпису у протоколі про ознайомлення він відмовився. Вказане підтверджується також наявним в матеріалах справи відеозаписом з бодікамери поліцейського №471512 (зокрема: відео на 38:44 хв.). Крім того, 17.02.2023 ОСОБА_1 отримав копію протоколу, про що розписався (а.с.3). 
Разом з тим, матеріали справи не містять даних про направлення судом копії постанови суду особі, що притягується до адміністративної відповідальності.
16 березня 2023 року адвокат Ковтун О.С. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи, яке виконано 17 березня 2023 року (а.с.10).
Апеляційна скарга скерована ОСОБА_1 до суду 20 березня 2023 року засобами поштового зв`язку (аа.с.14-25).
Відтак, апеляційна скарга подана в межах десятиденного строку з дня отримання копії оскаржуваного судового рішення. Вказане є підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки відповідно до вимог ч.2 ст.294 КУпАП строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення починається з дня винесення постанови, а не з моменту отримання її копії.
З урахуванням наведеного, апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для поновлення строку ОСОБА_1 на апеляційне оскарження постанови та забезпечення йому права на доступ до правосуддя.
З доводами апелянта про наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі апеляційний суд погоджується з огляду на таке.
Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
За ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно з ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Апеляційний суд переглядає справу в межах доводів апеляційної скарги (ч.7 ст.294 КУпАП).
На підтвердження вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП України, за кваліфікуючими ознаками: відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на алкогольне сп`яніння, матеріали справи містять такі докази:
- протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 428743 від 09.02.2023 (а.с.3);
- акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.4);
- направлення на огляд водія транспортного засобу з метою алкогольного сп`яніння (а.с.5); 
- відеозапис нагрудної камери поліцейського № 471512 (а.с.6).
Аналізуючи вказані докази, суд дійшов висновку, що вони не є належними з огляду на таке.
Порядок проходження огляду особами, які керують транспортними засобами, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, визначений ст.266 КУпАП, а також затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1103 від 17.12.2008 «Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», та регулюється Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі – Інструкції).
Так, відповідно до ч.2 ст.266 КУпАП під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У виконання вищевказаних вимог КУпАП до матеріалів справи додані відеозаписи з нагрудної камери щодо обставин складання адміністративного протоколу відносно ОСОБА_1 . Долучені відеозаписи повністю відображають події, які відбулися 09.02.2023, та підтверджують доводи апеляційної скарги щодо порушення процедури медичного огляду водія на стан сп`яніння. 
Так, апелянт посилається на те, що йому не було запропоновано працівниками поліції пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння у закладі охорони здоров`я.
За положеннями п.6 Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться:
- поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом;
- лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до ст.266 КУпАП (п.7 розділ 1 Інструкції).
З наявних в матеріалах відеозаписів встановлено, що водій на вимогу поліцейської зупинився, після чого йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку на газоаналізаторі Драгер, на що останній відмовився (відео реєстратора 471512 з 04:16 по 04:34 хв). Після чого працівник поліції відразу повідомила про те, що на водія буде складено протокол і приступила до його складання, а на вимогу ОСОБА_1 пройти огляд у медичному закладі відмовила та зазначила, що протокол вже складається.
За положеннями ст.266 КУпАП у разі незгоди водія на проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів, поліцейська була зобов`язана запропонувати ОСОБА_1 пройти відповідний огляд в закладі охорони здоров`я, чого, однак, зроблено не було, що вбачається з наявного відеозапису нагрудної камери поліцейської. 
Лише після відмови від проходження огляду у закладах охорони здоров`я можна констатувати наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 130 КУпАП, у зв`язку з порушенням вимог п. 2.5.ПДР. 
Однак, даних про те, що ОСОБА_1 було запропоновано пройти медичний огляд на стан алкогольного сп`яніння в закладах охорони здоров`я відеозапис не містить. Так само відеозапис не містить поверхневого огляду ОСОБА_1 , який би вказував на наявність виявлених у нього ознак алкогольного сп`яніння. Наявні в матеріалах справи акт огляду та направлення на огляд водію для ознайомлення не надавались та не пропонувались для отримання. 
Відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння без дотримання ст.266 КУпАП не є підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, судом враховано, що водій на місці зупинки наполягав на проведенні медичного огляду у закладі охорони здоров`я та акцентував увагу поліцейських, що він відмовився лише від проходження огляду на газоаналізаторі Драгер, а не у медичному закладі.
Апелянт заперечував факт пропозиції йому пройти огляд в медичному закладі при складанні протоколу про адмінправопорушення. 
Зважаючи на викладене, апеляційний суд констатує порушення працівниками поліції порядку огляду особи на стан сп`яніння, встановленого ст.266 КУпАП таІнструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції щодо порядку та процедури проведення огляду на стан сп`яніння, а саме: непред`явлення водієві обов`язкової вимоги пройти огляд у медичному закладі після його відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки.
Крім того, порядок та процедура оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах внутрішніх справ України передбачені Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом N 1376 від 06 листопада 2015 року МВС України (далі Інструкція).
Стаття 256 КУпАП встановлює вимоги до змісту протоколу про адміністративне правопорушення, який є основним процесуальним документом, доказом у справі про адміністративне правопорушення, на підставі якого встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Протокол про адміністративне правопорушення серії ААД №428743 від 09.02.2023 не відповідає вищевказаним вимогам та не може братися до уваги, як доказ вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, з огляду на таке.
Відповідно до п.7 розділу II Інструкції не допускаються закреслення чи виправлення відомостей, що заносяться до протоколу про адміністративне правопорушення, а також внесення додаткових записів після того, як протокол про адміністративне правопорушення підписано особою, стосовно якої його складено.
Всупереч вказаним вимогам, протокол про адміністративне правопорушення містить виправлення у часі складання протоколу. 
В графі «суть адміністративного правопорушення» працівником поліції зазначено, що водій від проходження тесту на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, в той час як з відео нагрудної камери поліцейської встановлено, що водію було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння лише на газоаналізаторі Драгер та після відмови не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі.
Відповідно до ч.2 ст.7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування всіх обставин справи (ст. 245 КУпАП). 
Таким чином, апеляційним судом встановлено, що протокол про адміністративне правопорушення складено з порушенням встановленого порядку, не відповідає вимогам ст. 256, 266 КУпАП та Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженої наказом № 1376 від 06.11.2015 МВС України, а тому є недопустимим доказом у справі.
Крім того, слід звернути увагу на те, що, відповідно до положень, передбачених ч. 5 ст. 266 КУпАП, огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним, а відтак наявні у справі докази, не можуть слугувати підставою для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки вони не підтверджують, а навпаки спростовують наявність у діях останнього складу зазначеного адміністративного правопорушення.  
При встановлених обставинах, інші доводи апеляційної скарги не мають правового значення.
Судом враховано, що особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а всі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.
У частині 2 статті 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод зазначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Такі висновки містяться у постанові Верховного Суду від 08 липня 2020 року у справі № 463/1352/16-а.
Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правовій презумпції, в тому числі, і закріпленої в статті 62 Конституції України презумпції невинуватості.
Така позиція Конституційного Суду України відповідає і правовим позиціям ЄСПЛ.
У своєму рішенні по справі «Аллене де Рібемон проти Франції» від 10.02.1995 ЄСПЛ зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості значно ширше, ніж це передбачають: презумпція невинності обов`язкова не тільки для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.
ЄСПЛ підкреслює, що обов`язок адміністративного органу нести тягар доведення є складовою презумпції невинуватості і звільняє особу від обов`язку доводити свою непричетність до скоєння порушення.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.
Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування невинуватості на особу, відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Вимагання від особи представлення доказів на свій захист і спростування протоколу, є неприпустимим в розумінні принципу презумпції невинуватості, закріпленому в ст. 62 Конституції України.
Так, в рішенні від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ висловив позицію, що суд має право обґрунтувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту. Тобто таких, які не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується зі стандартом доведення «поза розумним сумнівом».
Наведені обставини дозволяють зробити висновок про те, що матеріали справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1  не містять  у собі належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом підтверджували вину останнього у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
З огляду на встановлені обставини, враховуючи положення ст.62 Конституції України, за відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, апеляційний суд дійшов висновку, що наявними у справі доказами не доведено наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, а тому постанова місцевого суду підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю на підставі п.1 ст.247 КУпАП за відсутністю складу адміністративного правопорушення.
У відповідності до п. 2 ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право скасувати постанову та закрити провадження у справі.
Керуючись ст.247, 294 КУпАП, суддя апеляційного суду

постановив:
Клопотання ОСОБА_1 задовольнити та поновити строк на апеляційне оскарження постанови Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2023 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Постанову Приморського районного суду м. Одеси від 09 березня 2023 року у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП – скасувати, а провадження по справі закрити на підставі п.1 ст.247 КУпАП в зв`язку з відсутністю складу зазначеного адміністративного правопорушення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду                         І.А. Артеменко