ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27 квітня 2023 року                                 
м. Харків
справа № 638/139/22
провадження № 22-ц/818/689/23  
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді – Тичкової О.Ю.,
суддів – Маміної О.В., Пилипчук Н.П., 
за участю секретаря судового засідання – Тітченко О.В.
учасники справи:        
позивач – Моторне ( транспортне) страхове бюро України 
боржник – ОСОБА_1 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2023 року постановлену у складі судді Штих Т.В.,-
УСТАНОВИВ:
В січні 2022 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулася до суду із позовом про відшкодування шкоди у порядку регресу, просило стягнути з до ОСОБА_1 на користь МТСБУ грошові кошти у розмірі 56065.54 грн. 
Ухвалою Дзержинського районного суду міста Харкова від 10 січня 2022 року відкрите провадження у справі у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 
Ухвалою цього ж суду від 27.01.2023 позов Моторно (транспортного) страхового бюро залишено без розгляду.
Ухвала мотивована тим, що належним чином повідомлений позивач у судові засідання, призначені після 17 лютого 2022 року не з`явився, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Розглянути справу по суті без участі позивача чи його представника не можливо, оскільки наданих до позову доказів недостатньо для ухвалення рішення у справі. 
Не погодившись з ухвалою суду Моторне ( транспортне) страхове бюро України подало апеляційну скаргу в якій посилаючись порушення норм процесуального права просило ухвалу скасувати та направити справу для подальшого розгляду до суду першої інстанції.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що представник позивача в позовній заяві заявляв клопотання про розгляд справи за відсутності МТСБУ, а також підтримав позовну заяву, що давало можливість суду розглянути позовні вимоги по суті на основі поданих документів та доказів. Скаржник зазначив, що суд першої інстанції не мав правових підстав для залишення позовної заяви без розгляду на підставі п.3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до частини першої статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до  ст. 389 ЦПК України підставами  для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є:  1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;  2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими;  3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали. 
Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач не з`явився у судові засідання, що були призначені на 8 березня 2022 року, 29 вересня 2022 року, 17 листопада 2022 року, 19 грудня 2022 року, 27 січня 2023 року та 17 лютого 2022 року
Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод». Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
В силу ст. 13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.
Ключовими принципами цієї статті є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Так, у справі Delcourt v. Belgium, Європейський суд з прав людини зазначив, що „у демократичному суспільстві у світлі розуміння Конвенції, право на справедливий суд посідає настільки значне місце, що обмежувальне тлумачення статті 6 не відповідало б меті та призначенню цього положення".
У справі Bellet у. France Європейський суд з прав людини зазначив, що “стаття 6 §1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії. які становлять втручання у її права”.
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливістю звернутись до суду для вирішення певного питання і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення, у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених в законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.
Неявка у судове засідання - це відсутність особи в залі судового засідання під час розгляду справи, незалежно від причин, або залишення залу судового засідання.
Законодавець передбачив право осіб, які беруть участь у справі, брати участь у судових засіданнях, а також гарантії реалізації цього права. Це право витікає з вимог таких принципів цивільного судочинства, як змагальність, диспозитивність, процесуальна рівноправність сторін, демократизм, законність тощо.
Так, з матеріалів справи вбачається, що 06.01.2022 позивач звернувся з позовом до відповідача в якому не заперечував проти розгляду справи за відсутності його представника (а.с. 2 зворотня сторона).
Зважаючи на те, що у заяві відсутнє посилання на конкретну дату судового засідання, а йдеться про прохання представника позивача розглядати справу за його відсутність в разі його неявки, подання такої заяви представником позивача ґрунтується на положеннях ст. 60, 64 ЦПК України та узгоджується з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, тому в разі неявки позивача чи представника позивача у судове засідання, належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, залишення позову без розгляду є безпідставним та суперечить вимогам п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.
Крім того, як вбачається з матеріалів справи суд відкладаючи розгляд справи не визнав, відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 43 ЦПК України, обов`язковою явкою представника позивача чи позивача в судове засідання.
З огляду на зазначене, зважаючи на положення п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, яка передбачає наявність підстав для постановлення ухвали про залишення позову без розгляду лише за умови повторної неявки належним чином повідомленої сторони позивача та за відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги щодо порушення судом першої інстанції норм процесуального права та помилковість висновку суду про наявність підстав для застосування п.3. ч.1 ст. 257 ЦПК України.
За таких обставин колегія суддів вважає, що ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України –задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 25 січня 2023 року – скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 05 травня 2023 року.

Головуючий                                                                        О.Ю.Тичкова 

Судді                                                                                О.В.Маміна

               Н.П.Пилипчук